У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року м.Київ

Унікальний номер № 824/162/23

Провадження № 22-ск/824/8/2024

Резолютивна частина ухвали оголошена 21 березня 2024 року

Повний текст ухвали складено 25 березня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Мандрики О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 11 грудня 2023 року у справі за позовом Кредитною спілкою «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана адвокатом Касьяненком Д.Л., про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 11 грудня 2023 року у справі № 1008-23/02.

Заяву обґрунтовано тим, що 11.12.2023 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», у складі судді Морозова О.В. прийнято рішення у справі № 1008-23/02, яким позовні вимоги Кредитної пілки «Зараз» (далі - Позивач, Позичальник, Іпотекодавець) задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 (далі - Відповідач, Кредитодавець, Іпотекодержатель) на користь Кредитної спілки «Зараз», заборгованість за кредитним договором № КВ-00065/04-21/1412 від 29.04.2021 року в розмірі 1 368 230 (один мільйон триста шістдесят вісім тисяч двісті тридцять) грн. 05 коп. та понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 30 150 (тридцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп.

З рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 , в особі адвоката Касьяненка Д.Л. не погоджується, вважає його незаконним та безпідставним, виходячи з наступного.

29 квітня 2021 року між Кредитною спілкою «ЗАРАЗ» та членом КС «Зараз» ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КВ-00065/04-21/1412 відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 547 155 (п`ятсот сорок сім тисяч сто п`ятдесят п`ять) гри. 00 коп. з цільовим призначенням «на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності Позичальником» (цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб), в межах якого Позичальник може отримувати будь-які суми кредиту на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених кредитним договором.

Разом з цим, 29 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та КС «Зараз», з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором № КВ-00065/04-21/1412 було укладено договір іпотеки. Відповідно до пункту 1.1. якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за Кредитним договором № КВ- 21/1412 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 2 від 29 квітня року, з будь-якими наступними змінами до нього щодо своєчасного повернення кредиту у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 547 155,00 гривень, щомісячної сплати процентів за користування кредитом, відповідно до передбаченої Кредитним договором відсоткової ставки та взаємопогодженого сторонами механізму зміни відсоткової ставки ( у разі наявності підстав його застосування), сплати комісії пені та штрафу у випадках та передбачених Кредитним договором, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем) наступне нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1 .

29 квітня 2021 року між КС «Зараз» та ОСОБА_1 , як членом кредитної спілки укладено Третейську угоду, відповідно до п. 1 якої спори щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства, вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» відповідно до Закону України «Про третейські суди», Регламенту Третейського суду та законодавства України.

Зазначає, що зміст Третейської угоди укладеної між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Зараз» не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить такої істотної умови договору, як предмет спору.

Предмет спору має бути чітким та зрозумілим. При цьому, потрібно розмежовувати поняття предмет договору та предмет спору. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір, і саме такий об`єкт не зазначений в Третейській угоді. Саме по собі посилання в угоді на вирішення між сторонами спорів, що виникають на підставі укладених правочинів, без конкретизації цих спорів, фактично дублює положення ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» та свідчить про відсутність предмета спору в угоді.

Крім того, Третейська угода укладена між КС «Зараз» та ОСОБА_1 , саме як членом спілки. Угода не містить жодних посилань на укладений між сторонами кредитний договір та похідні від нього угоди, а також спори за цими угодами, а відповідно не поширюється на них. Третейська угода стосується інших правовідносин сторін, стосується спорів, які виникають між членом спілки та самою Кредитною спілкою.

Вказує, що текст третейської угоди не містить жодного посилання з приводу того, що вона стосується кредитного та іпотечного договору.

Звертає увагу, що кредитний договір від 29.04.2021 року відповідач погодився укласти під впливом тяжкої для неї обставини у вигляді тяжкої хвороби її близького родича, а саме доньки, яка потребувала коштовного лікування і на вкрай невигідних умовах у вигляді 42% річних, що є значною та невигідною умовою для відповідача.

Так, відповідно до наданих доказів у позовній заяві позивач надав безкоштовний витяг Міністерства юстиції України з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, відповідно до якого згідно запису від 28.03.2017 року за власним рішенням відповідач припинила свою підприємницьку діяльність та станом по теперішній час нею не займається та кошти на розвиток такої не отримувала.

Позивачем не надано жодного доказу того, що відповідачем було укладено кредитний договір та взято суму кредиту саме на потреби ведення підприємницької діяльності.

Вказане свідчить про те, що вказаний кредитний договір був укладений виключно на споживчі послуги, а відтак на сторони правовідносин поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вказана справа не підвідомча третейському суду

Тому вважає, що оскаржуване рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 11 грудня 2023 року прийнято у справі не підвідомчій третейському суду з огляду на те, що Третейська угода між сторонами в силу закону є недійсною, а відповідно не укладалась, як цього вимагає Закон. Окрім того, така угода не містить предмета спору, а відповідно рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.

Відзив про скасування рішення третейського суду не надходив.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Ванжула Я.В. підтримав подану заяву та просив її задовольнити, посилаючись на те, що зміни до кредитного договору, яким передбачено вирішення спорів у судовому порядку, сторонами не вносились, третейська угода не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди», відтак є недійсною в силу закону.

Представник Кредитної спілки «Зараз» - адвокат Огородник К.Я. заперечував проти доводів заяви, вказуючи, що третейська угода, предметом якої є не лише конкретний спір, що існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому, не суперечить приписам Закону України «Про третейські суди».

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, а також матеріали справи № 1008-23/02, наданої Постійно діючим третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», вислухавши представників учасників справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду слід відмовити з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи № 1008-23/02, розглянутої Постійно діючим третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», 29 квітня 2021 року Кредитна спілка «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № КВ-00065/04-21/1412 «Про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 2» відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 547 155(п`ятсот сорок сім тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. з цільовим призначенням «на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності Позичальником» (цілі не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб), в межах якого Позичальник може отримувати будь-які суми кредиту на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених Кредитним договором.

В Кредитному договорі ОСОБА_1 виконано власноручні підписи.

Згідно Платіжної інструкції № 1960 від 19.04.2021 Позивачем надано ОСОБА_1 транш за кредитною лінією у розмірі 547 1 55 (п`ятсот сорок сім тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Розпискою про отримання кредиту Відповідач підтвердила факт отримання кредиту в розмірі 547 155 (п`ятсот сорок сім тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Відповідно п. 1 Договору кредиту плата за користування кредитом (проценти) становить 42 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Збільшення процентної ставки за договором можливе за письмової згоди позичальника.

Мінімальною вартістю кредиту є відсотки за користування кредитом нараховані за повні три місяці користування наданими коштами.

Сторонами погоджено механізм зміни розміру нарахування відсотків за користування кредитом (що є однією з істотних умов договору для Кредитодавця), який викладено в п. 7 Договору. Даний механізм зміни розміру нарахування відсотків за користування кредитом застосовується автоматично при наявності передбачених Договором підстав для його застосування, є виключним наслідком належного виконання Позичальником умов Договору та діє до повного усунення Позичальником порушень у виконанні зобов`язань.

Відповідно п. 7.1 Договору кредиту, сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення позивальником графіку розрахунків (Додатку № 1 до даного договору), а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за Договором автоматично визначатиметься кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту, кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються в потрійному розмірі, від визначеної в п. 1.1 Договору плати за користування кредитом.

Відповідно п. 3.2 Договору - обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються з дня отримання позичальником суми кредиту (списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування за рахунок Кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно.

Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно п. 3.3 Договору прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавцем.

З 31.03.2022 року у зв`язку відмовою ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за Кредитним договором, виданий Позичальнику кредит визнаний кредитом з підвищеним ризиком та до нього застосовано положення п 7.1. Кредитного договору.

Пунктом 1.4.1. визначено, що Кредит надається строком на 12 місяців від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з 29.04.2021 року по 29.04.2026 року.

Відповідно до п.п. 3) п. 2.1.1. Кредитного договору - кредитодавець має право визнати термін повернення кредитутаким, що наступив, а кредит - обов`язковим до повернення, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та нарахованих штрафних санкцій, стягнути в примусовому порядку заборгованість за кредитом (тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та нарахованими штрафними санкціями) у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин:

а) затримання сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяці:

б) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків;

в) іншого істотного порушення умов Договору.

Відповідно до п. 2.4.4. ст. 2 Договору іпотеки посвідченого 29.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим № 4691, яким забезпечено виконання зобов`язань Відповідача за кредитним договором, Позивач, у разі невиконання Відповідачем хоча б одного із обов`язків передбачених п.п. 2.1.1.-2.1.9. договору іпотеки, має право вимагати дострокового виконання Відповідачем кредитного договору, а у разі його невиконання - задовільнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно розрахунку заборгованості наданого Позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань Відповідача , за нею станом на 31.07.2023 утворилась заборгованість за Кредитним договором № КВ-00065/04-21/1412 від 29.04.2021 року в розмірі 1 368 230 (один мільйон триста шістдесят вісім тисяч двісті тридцять) грн. 05 коп., яка складається:

- 504 714 (п`ятсот чотири тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту;

- 863 516 (вісімсот шістдесят три тисячі п`ятсот шістнадцять) грн. 05 коп. - загальна сума заборгованості за відсотками.

11 грудня 2023 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у складі судді Морозова О.В. прийнято рішення у справі №1008-23/02, яким позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , - на користь Кредитної спілки «ЗАРАЗ», заборгованість за кредитним договором № КВ-00065/04-21/1412 від 29.04.2021 року в розмірі 1 368 230 (один мільйон триста шістдесят вісім тисяч двісті тридцять) грн. 05 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , - на користь Кредитної спілки «ЗАРАЗ» понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 30 150 (тридцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп.

Розглядаючи вказану справу та ухвалюючи рішення, Постійно діючий третейський суд при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» перевіряв підвідомчість цієї справи третейському суду, про що у рішенні зазначив: компетенція Третейського суду та обсяг його повноважень визначається наявними та дійсними третейськими угодами від 29.04.2021 року, де вказано, що спори щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства, вирішується Постійно діючий третейський суд при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», відповідно до Закону України «Про третейські суди», Регламенту Третейського суду та законодавства України.

Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

У рішенні Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008, ухваленого у справі №1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) визначено, що практика Європейського суду з прав людини свідчить, що звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону № 1701-IV, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п`ятою статті 55 Конституції України.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу норм статей 525, 526 ЦК України.

Наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, не є обмеженням права сторони на судовий захист, гарантованих статтею 6 Конвенції, статтею 55 Конституції України. Водночас, норми «Про третейські суди» гарантують, у даному випадку, учасникам цивільних відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення цивільного спору альтернативним шляхом.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 913/17/18.

Згідно зі статтею 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення містяться у статті 51 Закону України «Про третейські суди», а саме передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Тлумачення статті 51 Закону України «Про третейські суди», статті 458 ЦПК України дають підстави для висновку, що ними передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, розширеному тлумаченню він не підлягає і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

Зі змісту третейської угоди, укладеної 29 квітня 2021 року між Кредитною спілкою «Зараз» та ОСОБА_1 вбачається, що сторони, керуючись положеннями ЦПК України та Закону України «Про третейські суди», беручи до уваги значну завантаженість загальних судів, виражаючи та втілюючи взаємну волю до вирішення спору у разі його/їх виникнення в розумні строки, домовились укласти дану третейську угоду про наступне, зокрема:

Згідно з п. 1.1 третейської угоди, спори, щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства, вирішуються Постійно діючим третейським судом при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», відповідно до Закону України «Про третейські суди», Регламенту Третейського суду та законодавства України.

Пунктом 5 третейської угоди передбачено, що сторони підтверджують, що при укладенні даної угоди вони діють добровільно, без примусу, розуміючи її сутність та природу, а також правові наслідки її укладання, усвідомлюючи характер своїх прав та обов`язків за цією угодою. Сторони заявляють про відсутність будь-яких тяжких обставин, які б змусили будь-яку зі сторін укладати цю угоду на викладених у ній умовах, а також підтверджують, що умови даної угоди є прийнятними для сторін і у зв`язку з цим не вважають умови даної угоди вкрай невигідними для себе, дискримінаційними, несправедливими, а також, що сторони не перебувають у скрутному становищі при укладанні даної угоди та її укладання не стане причиною скрутного їхнього становища, що може мати місце в майбутньому.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що укладаючи третейську угоду, ОСОБА_1 своїм підписом добровільно погодила її умови, зокрема і своє волевиявлення на передачу на розгляд Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» усіх спорів, що виникають між сторонами на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства.

У даному випадку спір між сторонами виник на підставі укладеного між ними кредитного договору від 29 квітня 2021 року № КВ-00065/04-21/1412, грошові кошти надавались ОСОБА_1 на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником (цілі, не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб), тому на дані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тобто спір є підвідомчим третейським судам.

Доводи заявника про непідвідомчість даного спору третейським судам, - суд відхиляє, оскільки в укладеній 29 квітня 2021 року третейській угоді сторони зазначили, що приймають до уваги значну завантаженість загальних судів, виражаючи взаємну волю до вирішення спору ( у разі його виникнення) у розумні строки. Також у п. 8 третейської угоди сторони погодили, що дана угода набирає чинності з моменту її укладення та діє до припинення будь-яких правовідносин між сторонами.

Доводи представника заявника про те, що третейська угода була укладена між КС «Зараз» та ОСОБА_1 як з членом кредитної спілки, відтак, не поширюється на спори, що виникають з кредитного договору від 29 квітня 2021 року, також є безпідставними, оскільки і кредитний договір від 29 квітня 2021 року, і договір іпотеки від 29.04.2021 року, і додаткова угода до кредитного договору від 26.01.2022 року, і третейська угода від 29.04.2021 року були укладені Кредитною спілкою «Зараз» з ОСОБА_1 як з членом цієї кредитної спілки, про що безпосередньо зазначено у договорах. Про наявність інших укладених між сторонами правочинів, щодо яких укладена зазначена третейська угода, ОСОБА_1 не вказано.

Також суд враховує положення частини другої статті 21 ЦПК України, відповідно до якого будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Отже, вказана справа згідно зі ст. 6 Закону України «Про третейські суди» є підвідомчою третейським судам, а тому відсутні передбачені п. 1 ч. 2 ст. 458 ЦПК України (п. 1 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди») підстави для скасування оспорюваного заявником рішення третейського суду.

З огляду на зміст зазначеної третейської угоди слід констатувати, що сторони домовилися про передачу на розгляд саме Постійно діючому третейському суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» спорів, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства.

Вищевикладені умови третейської угоди є чіткими, не можуть бути витлумачені неоднозначно, можуть бути виконані, а тому є ефективними, що свідчить про відповідність укладеної між сторонами третейської угоди вимогам статті 12 Закону України про «Третейські суди» та безпідставність доводів про її недійсність.

Оскільки умовами укладеної третейської угоди передбачено вирішення не конкретного, а будь-якого спору, який може виникнути в майбутньому, тому доводи заяви про те, що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою через відсутність умови про предмет спору, який підлягає розгляду третейським судом, є необґрунтованими, а тому відсутні передбачені п. 2 ч. 2 ст. 458 ЦПК України (п. 2 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди») підстави для скасування оспорюваного заявником рішення третейського суду.

Відповідно до правових висновків, викладених постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року у справі № 910/8961/17, від 28 січня 2021 року у справі № 01/19-2020, у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 824/77/22, а також відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 07 вересня 2023 року у справі № 824/7/23, від 19 жовтня 2023 року у справі № 824/30/23 щодо оскарження рішень Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у справах, в яких позивачем є Кредитна спілка «Зараз», третейська угода, предметом якої є не лише конкретний спір, що існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому, не суперечить приписам Закону України «Про третейські суди».

Враховуючи вищевикладене, суд також відхиляє доводи заяви про те, що зазначена третейська угода є недійсною в силу закону у зв`язку з відсутністю у третейській угоді такої істотної умови як предмет спору, відсутність посилань на конкретний кредитний договір, адже у п. 1 третейської угоди чітко визначено, що предметом спору, передбаченим ч. 5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», є «спори щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства».

Отже, укладена між сторонами 29 квітня 2021 року третейська угода є чинною, в судовому порядку недійсною не визнавалася.

Відтак, відсутні підстави, передбачені п. 3 ч. 2 статті 458 ЦПК України та п. 3 ч. 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди» для скасування рішення третейського суду.

Інших доводів як підстав для скасування рішення третейського суду представником ОСОБА_1 у заяві не наведено, а тому суд не надає оцінку щодо наявності чи відсутності підстав, передбачених іншими пунктами статті 458 ЦПК України для скасування рішення третейського суду.

Таким чином, у даній справі відсутні підстави для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 11 грудня 2023 року у справі № 1008-23/02 за позовом Кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, при цьому суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування Постійно діючим Третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.

Враховуючи викладене вище, підстави для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 11 грудня 2023 року у справі № 1008-23/02 за позовом Кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відсутні.

Керуючись ст.ст. 23, 259, 454, 458 - 460 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 11 грудня 2023 року у справі № 1008-23/02 за позовом Кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

У разі, якщо ухвала не буде оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, вона набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя А.М. Стрижеус