Справа №: 760/4265/21
Провадження №: 2/343/13/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції з представником позивача в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 760/4265/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства з виключенням запису батьківства з актового запису про народження дитини,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Лісіцького А.В.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить виключити дані з відомостей про нього, як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати відділ ДРАЦС реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області внести відповідні зміни до актового запису № 90 про народження ОСОБА_3 , складеного 11 травня 2011 року, а саме: в графі "батько" - виключити " ОСОБА_1 ".

04 червня 2024 року на стадії закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Кажук В.Б. подав клопотання, в якому просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Свою позицію мотивував тим, що в провадженні суду вже перебувала справа № 343/472/16-ц, під час якої ОСОБА_1 заперечував факт батьківства щодо дочки ОСОБА_4 . В ході розгляду згаданої справи проводилась генетична експертиза, за результатами якої батьківство ОСОБА_1 підтверджено на 99,9 %. В даній ж справі позивач повторно заявляв про призначення генетичної експертизи на предмет встановлення його батьківства відносно ОСОБА_5 . Тобто всі питання, які він ставить під сумнів в даному позові, вже були предметом дослідження, з приводу них постановлене рішення суду першої інстанції, яке залишене в силі судом апеляційної інстранції. Розгляд даного клопотання представник відповідачки просив проводити за його відсутності та відсутності його довірительки, про що подав відповідну заяву.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лісіцький А.В. у судовому засіданні заперечили проти розгляду даного клопотання у відсутності сторони відповідачки, вказали, що її участь при його розгляді є обов`язковою, та відмовились висловлювати свої позиції з його приводу, вказуючи на те, що проведення судового засідання за відсутності сторони є підставою для відводу судді, а не для розгляду клопотання по суті. Після чого позивач покинув судове засідання, а його представник, будучи фахівцем у галузі права, також не висловився на пропозицію суду по суті розглядуваного питання, оскільки вважав таку пропозицію упередженим ставленням до них.

При цьому позивач 05.06.2024 подав додаткові пояснення та ряд клопотань, доцільність повторного розгляду яких залежатиме від вирішення раніше поданого клопотання сторони відповідачки.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду з приводу клопотання про закриття провадження, дійшов такого висновку.

18 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства з виключенням запису батьківства з актового запису про народження дитини на підставі ст. 136 СК України. До позовної заяви він долучив рішення суду, яким його визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі інших доказів, оскільки від участі в призначеній молекулярно-генетичній експертизі ОСОБА_1 ухилився. Після передачі справи до Долинського районного суду Івано-Франківської області та відкриття провадження у ній відповідачка долучила до матеріалів справи висновок молекулярно-генетичної експертизи, якою підтверджено біологічне батьківство позивача, дійсність якої останній поставив під сумнів.

Заслухавши вступне слово сторін, особисті пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, суд встановив, що у провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа № 343/472/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, стягнення аліментів та зобов`язання вчинити дії.

Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2019, яке набрало законної сили 25.06.2020, у справі № 343/472/16-ц, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, визнано батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського РУЮ в Івано-Франківській області, внести відповідні зміни до актового запису № 90 про народження ОСОБА_3 , складеного 11 травня 2011 року, а саме: в графі "батько" - вказати " ОСОБА_1 " та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 16-20).

Вказане рішення суду ОСОБА_1 оскаржував до Івано-Франківського апеляційного суду. За результатами розгляду справи Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 25.06.2020 залишив вищеописане рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2019 без змін (т. 1 а.с. 230-235).

Ознайомившись зі змістом вказаних рішень, позицією сторін у справі про визнання батьківства та позицією сторін у даній справі, суд встановив, що обставини, на які посилалася ОСОБА_2 як на підтвердження своїх позовних вимог, так і обставини, на які посилався ОСОБА_1 , заперечуючи своє батьківство, є такими самими в обидвох справах та їм уже дана оцінка судами, що підтверджується вищеописаними рішеннями, позовною заявою та технічними записами судових засідань від 03.08.2023 та від 28.02.2024, внесеними до централізованого сховища в електронній формі (т. 2 а.с. 133, т. 3 а.с. 14), в яких наявні пояснення сторін та їх представників у даній справі.

Крім того обидві сторони погодилися, що умовою встановлення кровного споріднення між батьком та дитиною є проведення експертного молекулярно-генетичного дослідження.

Під час розгляду справи № 343/472/16-ц така експертиза неодноразово призначалася та була проведена на підставі ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 21.01.2020. Згідно з висновком експерта № 103-36-2020, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 практично доведено (т. 1 а.с. 236-237). Будучи допитаною 08.01.2024 за клопотанням ОСОБА_6 при розгляді справи за його позовом, судовий експерт ОСОБА_7 повністю підтримала даний висновок, підтвердила участь у ній ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , відібрання у них біологічних зразків та проведення досліджень методом ДНК-аналізу, згідно з Методикою, яка зазначена в дослідній частині її висновку. Таким чином, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 404/6883/18 (провадження № 61-5565св23), зазначено, що: "у пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі".

Велика Палата Верховоного Суду у постанові від 16 травня 2024 року у справі № 990/29/24 зазначила, що " позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову. Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру. Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що "позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2024 року у справі № 554/527/23 (провадження № 61-11779св23) зроблено висновок, що "суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили".

Як вказано вище, сторонами у справі № 343/472/16-ц були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У справі № 760/4265/21 сторони ті ж самі.

Предметом доказування у справі № 343/472/16-ц про визнання батьківства було встановлення походження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від певної особи. Предметом доказування у справі № 760/4265/21 про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, та дитиною. Тобто предметом спору в обох справах є факт кровного споріднення між батьком дитини та самою дитиною.

Підставою позову ОСОБА_2 про визнання батьківства було спільне проживання однією сім`єю із ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу, наявність стосунків, побудованих на почуттях любові, дружби і поваги, та зачаття дитини в цей період, наявність кровного споріднення між дочкою та батьком. Підставою заперечень ОСОБА_1 свого батьківства слугувала неможливість зачаття ним дитини у вказаний період та припущення про те, що зачаття могло відбутися швидше, зважаючи на терміни вагітності при першому УЗД, заперечення щодо спільного проживання та ведення господарства, вказуючи, що з його сторони була тільки допомога у догляді за квартирою ОСОБА_2 , допомога по господарству її батькам та супроводження останньої до лікувальних закладів у перші терміни вагітності. В подальшому він повернувся в Київ до своєї сім`ї, а ОСОБА_2 не повідомляла його про перебіг вагітності та народження дитини, що ставить під сумнів його кровне споріднення з нею. Тобто обставини, про які повідомляють сторони, підтверджуючи їх відповідними доказами, в обох справах ідентичні. При цьому, ініціюючи даний судовий розгляд, позивач фактично не погоджується із рішенням суду, яким визнано його батьком дитини.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд приходить до переконання, що провадження у справі № 760/4265/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства з виключенням запису батьківства з актового запису про народження дитини слід закрити, оскільки є рішення суду у справі № 343/472/16-ц, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, що відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі з вказаної підстави, суд враховує, що повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність та ведуть до справді правової держави, а також зважає на найкращі інтереси дитини, щодо якої вже тривалий час слухаються справи, у тому числі дане провадження, судові засідання по якому неодноразово відкладалися за клопотаннями саме ініціатора позову. Батьківство щодо дитини щораз піддається сумніву, що позбавляє юридичної визначеності, та негативно впливає на саму дитину, яка неодноразово залучалася до проведення експертиз у різних установах та містах України, що ініціюється і на даний час, хоча пріоритет інтересів дитини повинен переважати при вирішенні будь-якого питання, який стосується її інтересів, що визначено ст. 3 Конвенції про права дитини. Крім того негативного впливу зазнає і приватне життя дівчинки, гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав та осовоположних свобод, а саме така його складова як ідентичність та автономія.

На підставі викладеного, п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, керуючись ст. 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Кажука Василя Богдановича про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 760/4265/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства з виключенням запису батьківства з актового запису про народження дитини закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М.Монташевич