ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
11 січня 2022 року м. Чернівці
справа № 725/2904/23-ц
провадження № 22-з/822/5/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О.,
за участю секретаря Скулеби А.І.,
розглянув заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування від 18 серпня 2021 року недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними,
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2020 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Виділено у власність ОСОБА_1 автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2020 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 компенсацію половини вартості автомобіля марки HYUNDAI TUCSON 2020 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , а саме 475 000 гривень.

Визнано солідарним борг у сумі 40 000 доларів США перед ОСОБА_3 .

Відновлено за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання договору дарування квартири, укладеного 18 серпня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кушнір А.В.- удаваним.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування від 18 серпня 2021 року недійсним задоволено.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кушнір А.В., укладений 18 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

На вказане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

19 грудня 2023 року постановою Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 вересня 2023 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання солідарним боргу у сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США перед ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відновлення за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання договору дарування вказаної квартири, укладеного 18 серпня 2021 року недійсним та в частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги- ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Кушнірем А.В., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання солідарним боргу у сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США перед ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відновлення за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання договору дарування вказаної квартири, укладеного 18 серпня 2021 року недійсним та в частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги- ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Кушнірем А.В., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним відмовлено.

Змінено мотивувальну частину рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 вересня 2023 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, виклавши її в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

25 грудня 2023 року на адресу Чернівецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Обговоривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: витягом з договору про надання правової допомоги від 24 березня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та АО «Вектор права»; актом про надані послуги від 20 грудня 2023 року. Всього надано послуг на суму 26 800 гривень.

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно звіту про надання правової (правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги від 24 березня 2023 року ОСОБА_1 надано професійну правничу допомогу адвоката, яка становить 26 800 гривень.

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України слід здійснити розмежування судових витрат, які підлягаю відшкодуванню ОСОБА_1 .

Як убачається з постанови Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним відмовлено, а тому не підлягають відшкодуванню витрати на підготовку зустрічної позовної заяви та підготовка клопотання про витребування доказів у розмірі 5360 гривень (2680*2 год).

Як убачається з мотивувальної частини постанови Чернівецького апеляційного суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_3 та визнання солідарним боргу подружжя у розмірі 40 000 доларів США, відновлення за ОСОБА_4 права власності на квартиру, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу на 66.6 %.

Отже, інші види правничої допомоги, які надані ОСОБА_1 , підлягають відшкодуванню у розмірі 14279 гривень 04 коп. (26800-5360)*66,6%).

Разом з тим, слід зазначити, що чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено солідарне стягнення судових витрат.

Отже, необхідно стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , по 7139 гривень 52 коп., з кожного, в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій.

Щодо клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору за відсутності учасника справи.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2023 справу призначено до розгляду у приміщенні Чернівецького апеляційного суду на 11 січня 2024 року на 09-30 год., сторони були повідомлені засобами електронного зв`язку.

11 січня 2024 року ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , надіслав до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, оскільки їм було достовірно відомо про розгляд справи, і він не був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловлений в постанові Верховного Суду від 29 грудня 2022 року у справі № 752/7151/19.

Керуючись ст. ст. 141,270 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 7139 гривень 52 коп., з кожного, в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 11 січня 2024 року.

Судді: М.І. Кулянда

О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна