Провадження № 2/466/3112/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом адвоката Дмитренка Володимира Павловича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

07 листопада 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява адвоката Дмитренка Володимира Павловича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

25 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і ОСОБА_2 було укладено Договір «Автопакет» № 06/39/07, п. 1.1 ст. 1 якого передбачено, що Банк надає ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі $ 14257,43 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім доларів США 43 центи) в порядку, і на умовах, визначених цим Договором, що підтверджується Договором № 06/39/07.

05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем на Договорі № 06/39/07 було вчинено Виконавчий напис № 501, що підтверджується цим виконавчим написом.

Із змісту Виконавчого напису № 501 вбачається, що вимоги ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», як правонаступника Банку, до ОСОБА_2 за Договором № 06/39/07 за період з 26 серпня 2020 року по 22 жовтня 2020 року становлять 837 227,52 грн, з яких: 336 987,65 грн сума заборгованості за кредитом, 499 939,87 грн сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, 300,00 грн сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

З 23 лютого 2021 року Виконавчий напис № 501 на примусовому виконанні перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, в межах виконавчого провадження ВП № 65404940, що підтверджується інформацією від 04 листопада 2024 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відповідне виконавче провадження.

Вважає, що виконавчий напис № 501 вчинений з порушенням законодавства та підлягає таким, що не підлягає виконанню.

Натомість Договір № 06/39/07, який наданий ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» нотаріусу Личуку Т. В. для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому у суду наявні підстави для визнання Виконавчого напису № 501 таким, що не підлягає виконанню саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, оскільки нотаріус ОСОБА_3 при вчиненні Виконавчого напису № 501 керувався п. 2 Переліку № 1172, у редакції Постанови КМУ № 662, що згідно Постанови суду № 65037659, яка набрала законної сили 01 листопада 2017 року з постановленням Ухвали суду № 70163569, є нечинною, а відтак вчинив цей виконавчий напис на підставі Договору № 06/39/07, який не посвідчений нотаріально, то з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у Постановах суду № 92811495, № 93879621 та № 90458929, оспорюваний Виконавчий напис № 501 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус Личук Т. В. при вчиненні Виконавчого напису № 501 порушив ч. 1 ст. 88 Закону № 3425-XII, оскільки такий вчинив поза межами сплину більше трьох років з дня виникнення у Банку права вимоги до ОСОБА_2 за Договором № 06/39/07, тобто з 18 червня 2012 року, дати закінчення строку кредитування, визначеного пп. 1.1.4 п. 1.1, пп. 1.2.4 п. 1.2 ст. 1 Договору № 06/39/07.

Тому, на думку позивача, із врахуванням фактичних обставин справи та норм права наявні безумовні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтування заперечень відповідача.

14.11.2024 представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» подано відзив на позовну заяву, у якому повідомляє, що позов визнає у частині виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Справу просить розглядати за відсутності представника відповідача та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає наступне, що у відповідності до роз`яснень Великої Палати Верховного Суду наголошуємо, що витрати на правничу допомогу, враховуючи складність цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), враховуючи критерії реальності таких витрат, розумності їх розміру (справа є максимально простою, оскільки у мережі Інтернет наявні безкоштовні зразки позовних заяв з аналогічних спорів), то у розумінні вимог ч. 4, ч. 5 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу Позивачу за таких обставин мають становити не більше 1000 грн. (заявляємо у відповідності до вищевказаних обставин про зменшення витрат на правничу допомогу до розміру не більше 1000 грн).

17.11.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому позивач ОСОБА_2 погоджується з правовою оцінкою обставин наданою Відповідачем щодо визнання позову. Однак, зазначає, що Відповідач покликаючись в абзаці четвертому сторінки першої, абзаці першому сторінки другої Відзиву від 13.11.2024 на ч. 1 ст. 142 ЦПК, вже в абзаці другому сторінки другої Відзиву від 13.11.2024 вказує, що у суду є всі підстави для повернення Позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки ОСОБА_2 , як споживач у сфері споживчого кредитування за Договором № 06/39/07, на якому вчинено оспорюваний Виконавчий напис № 501, при зверненні до суду з Позовом № 05/24-11.06-01 згідно ч. 3 ст. 22 Закону № 1023-XII є звільнений від сплати судового збору і не сплачував такий, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК йому не може бути повернуто жодної суми судового збору, якого він не сплачував, і визнання Відповідачем вимог Позову № 05/24-11.06-01, в частині оспорення законності Виконавчого напису № 501, жодним чином не впливає можливість повернення ОСОБА_2 судового збору. Також Відповідач, покликаючись в абзацах шостому десятому сторінки другої, абзацах першому третьому сторінки третьої Відзиву від 13.11.2024 на додаткову постанову від 19 лютого 2020 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, номер в ЄДРСР 87951334, заявляє, що на підставі ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК заявляє про зменшення витрат на правничу допомогу до розміру не більше 1000 грн з огляду на такі обставини: - складність цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; - нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), враховуючи критерії реальності таких витрат, розумності їх розміру (справа є максимально простою, оскільки у мережі Інтернет наявні безкоштовні зразки позовних заяв з аналогічних спорів). Тому позивач просить з Відповідача стягнути на користь Позивача, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК, у поєднанні з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК, всі судові витрати, які Позивач поніс, або має понести відповідно до умов Договору № 24.11-02.01.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №466/11149/24.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеній позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов, просив справу розглядати у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить наступного висновку.

Даний позов виник із приводу вчинення виконавчого напису нотаріусом по договірних зобов`язаннях, визначених кредитним договором.

Судом встановлено, що 25 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і ОСОБА_2 було укладено Договір «Автопакет» № 06/39/07, п. 1.1 ст. 1 якого передбачено, що Банк надає ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі $ 14257,43 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім доларів США 43 центи) в порядку, і на умовах, визначених цим Договором, що підтверджується Договором № 06/39/07.

05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем на Договорі № 06/39/07 було вчинено Виконавчий напис № 501, що підтверджується цим виконавчим написом.

Із змісту Виконавчого напису № 501 вбачається, що вимоги ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», як правонаступника Банку, до ОСОБА_2 за Договором № 06/39/07 за період з 26 серпня 2020 року по 22 жовтня 2020 року становлять 837 227,52 грн, з яких: 336 987,65 грн сума заборгованості за кредитом, 499 939,87 грн сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, 300,00 грн сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

З 23 лютого 2021 року Виконавчий напис № 501 на примусовому виконанні перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, в межах виконавчого провадження ВП № 65404940, що підтверджується інформацією від 04 листопада 2024 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відповідне виконавче провадження.

Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виконавчий напис відповідає вимогам, що пред`являються законом до нього, зокрема ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою КМУ № 662 від 26.11.2014, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 (далі - Постанова) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 цих змін.

П. 2 Змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів: «доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 у чинній на час вчинення оспорюваного виконавчого напису редакції стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може стосуватися до кредитного договору, укладеного між позивачем та банківською установою, оскільки такий не посвідчений нотаріально.

Відтак вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував того, що законодавство України не допускає такого способу позасудового врегулювання спорів.

Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідно до оспорюваного виконавчого напису, такий вчинено на підставі Договору «Автопакет» № 06/39/07, п. 1.1 ст. 1 якого передбачено, що Банк надає ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі $ 14257,43 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім доларів США 43 центи) в порядку, і на умовах, визначених цим Договором.

Оскільки Виконавчий напис № 501 було вчинено нотаріусом Личуком Т.В. 05 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили Постановою суду № 65037659, то нотаріус мав керуватися пп. «а», «б» п. 1 Переліку № 1172, за якими для вчинення виконавчого напису отримати від стягувача такі документи як: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Натомість Договір № 06/39/07, який наданий ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» нотаріусу Личуку Т. В. для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому у суду наявні підстави для визнання Виконавчого напису № 501 таким, що не підлягає виконанню саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Встановлено, що нотаріус Личук Т. В. при вчиненні Виконавчого напису № 501 порушив ч. 1 ст. 88 Закону № 3425-XII, оскільки такий вчинив поза межами сплину більше трьох років з дня виникнення у Банку права вимоги до ОСОБА_2 за Договором № 06/39/07, тобто з 18 червня 2012 року, дати закінчення строку кредитування, визначеного пп. 1.1.4 п. 1.1, пп. 1.2.4 п. 1.2 ст. 1 Договору № 06/39/07.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

У Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові ВП ВС від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Так, законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 2 статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат:

В силу дії 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову

605,60 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 47000,00 грн.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

До позовної заяви представником позивача долучено копію договору про надання правничої № 24.11-02.01, копію акта передачі-приймання наданих послуг за Договором № 24.11-02.01. від 02.11.2024 про надання правничої допомоги.

Актом передачі-приймання наданих послуг за Договором № 24.11-02.01. від 02.11.2024 про надання правничої допомоги послуги передбачені Договором, у даній цивільній справі становить 47 000 ,00 грн. Разом з тим, в дану суму входить ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 65404940 з примусового виконання Виконавчого напису № 501, виконавчі дії в якому здійснюються приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А. А. (пп. 1.2.1; п. 1.2 ст. 1 Договору); підготовка, підписання та подання адвокатом Виконавця в інтересах Замовника позову № 05/24-11.06-01 3 вимогами до ТзОВ «ФК «ЕЛТТ ФІНАНС» про визнання Виконавчого напису № 501 таким, що не підлягає виконанню (пп. 1.2.2 п. 1.2 ст. 1 Договору) становить 25 000,00 грн.; підготовка, підписання та скерування в інтересах Замовника до суду заяви з процесуальних питань, - заяви від 06.11.2024 вих. № 05/24-11.06-02 про забезпечення позову (пп. 1.2.2 п. 1.2 ст. 1 Договору) становить 2 000, 00 грн. та за підготовку та подання в інтересах Замовника до суду відповіді від 17.11.2024 вих. № 05/24-11.17-01 на відзив ТзОВ «ФК «ЕЛ1Т ФІНАНС» (пп. 1.2.2 п. 1.2 ст. 1 Договору) становить 20 000,00 грн.

Під час розгляду вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу підлягає до задоволення, слід стягнути з відповідача на користь позивача 47 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов адвоката Дмитренка Володимира Павловича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 501, вчинений 05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», в дохід держави, 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 47 000,00 грн. (сорок сім тисяч гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, площа Солом`янська, 2.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2024 року.

Суддя П. Т. Едер