03.06.2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року

м. Харків

Справа №646/2872/24

Провадження №2/642/937/24

Суддя Ленінського районного суду м.Харкова Петрова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта Іван Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр комерційних рішень» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

03.05.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова з Червонозаводського районного суду м.Харкова за підсудністю надійшла цивільна справа № 646/2872/24 за позовом ОСОБА_1 , який подано адвокатом Лисенком А.О. до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта І.М., ТОВ «ФК «Центр комерційних рішень» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд».

В позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати виконавчий напис, який вчинив 31.10.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №90635 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» заборгованості за кредитним договором № від 10.10.2018 в розмірі 47 974,58 грн. таким, що не відповідає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» на користь ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2024 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 08.05.2024 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, так як до позовної заяви не додано оригінал квитанції про сплату судового збору.

На виконання ухвали суду від 10 травня 2024 року від представника позивача надійшла заява в якій він зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений щодо кредитного договору, стороною якого є позивач, а тому згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, як споживач фінансових послуг (Постанова Верховного суду від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18).

Ознайомившись з вказаною заявою приходжу до наступного висновку.

Посилання представника позивача на постанову Верховного суду від 26.02.2020 в рамках справи № 643/2870/18 є хибними, адже в рамках цієї справи відповідачем був АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким позивач уклав кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі потреби.

У вказаній постанові йдеться про виконавчий напис вчинений на стягнення заборгованості за споживчим кредитом, при цьому виконавчий напис було вчинено саме суб`єктом, з яким позивач уклав договір, а тому колегія суддів застосовала, зокрема, норми Закону України «Про захист прав споживачів».

У позовній заяві ОСОБА_1 позовні вимоги пред`явлені до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», яке не було учасником правовідносин з приводу укладання відповідного договору, спір стосується вчинення виконавчого напису за заявою особи, яка стверджує, що набула права вимоги за кредитним договором.

Із доданих позивачем матеріалів до справи не вбачається, що позивачем ОСОБА_1 отримані кошти від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» саме на споживчі потреби, до того ж позовні вимоги ОСОБА_1 гуртуються на твердженнях про порушення вимог законодавства, яке регулює порядок та умови вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи, що позовна вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стосується порядку вчинення нотаріальних дій щодо зобов`язань у кредитних правовідносинах, а не порядку та умов надання фінансових послуг, положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню, а тому посилання представника позивача на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є безпідставними.

Також позивач не зазначає в чому полягає порушення прав позивача, саме як споживача фінансових послуг у зв`язку з вчиненням нотаріальної дії, правомірність якої він оспорює.

Крім того, висновок про те, що не до усіх позовів про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню застосовується ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», також підтверджується ухвалою Верховного суду від 27.05.2021 у справі № 320/10834/18, провадження 61-7345ск21.

У постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 638/6060/18 йдеться про необхідність суду з`ясувати, чи пов`язаний позов з порушенням прав споживача. Так, колегія суддів Верховного Суду відхилила аргумент касаційної скарги про те, що позов стосується захисту прав споживача, оскільки позивач не зазначив жодних доводів та доказів того на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб, в чому полягало порушення прав позивача як споживача.

Згідно постанови Верховного Суду від 24.02.2022 по справі № 336/7773/21, предметом розгляду якої були саме вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ВС вказав, що позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з вчиненням його з порушенням законодавства, не є спором пов`язаним з захистом прав споживачів. Враховуючи відсутність спору щодо захисту прав споживачів та наявність спору, пов`язаного із обставинами виконавчого провадження, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, має сплачувати судовий збір.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору лише за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, як споживачів.

Таким чином, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Лисенком А.О. в позовній заяві не конкретизовано, як позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, пов`язані з його правами як споживача, та які саме права споживача, визначені спеціальним законом, є порушеними та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Згідно з ч. 3ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цьогоКодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта І.М., ТОВ «ФК «Центр комерційних рішень» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаннюпідлягає поверненню позивачу.

У відповідності до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.175,177,185, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта Іван Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр комерційних рішень» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Наталя ПЕТРОВА