Справа №487/8449/24
Провадження №2/487/2989/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

30.10.2024 представник позивача адвокат Бондаренко І.О. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі

09.12.2024 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про встановлення місця фактичного проживання в м. Одеса неповнолітньої ОСОБА_3 , стягнути з ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 25% від всіх доходів на користь ОСОБА_3 , починаючи з 01 березня 2024 року , виключивши із даної суми підтверджені документально витрати на доньку за період з 01.02.2024 по 31.12.2024.

10.12.2024 представник позивача подав до суду заперечення на зустрічний позов, в якому заперечував щодо прийняття його до спільного розгляду з первісним позовом, адже розгляд первісного позову не є взаємопов`язаним з розглядом зустрічного позову, їх спільний розгляд не є доцільним і призведе лише до затягування вирішення спору. Зазначивши при цьому, що відповідач пропустив строк на подання зустрічного позову.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали первісного та зустрічного позову, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи №487/8449/24, ухвалою від 04.10.2024 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 13.11.2024. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення цієї ухвали надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також відповідачу роз`яснено, що відповідно до ч.1 ст. 193 ЦПК України у строк подання відзиву вони мають право пред`явити зустрічний позов.

Копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 12.11.2024.

Відповідач 12.11.2024 подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, зупинити провадження у справі та надати сторонам строк на примирення на 6 місяців.

Ухвалою від 13.11.2024 у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про перехід з розгляду справи у спрощеному позовному провадженні із викликом (повідомленням) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження за - відмовлео та у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку для примирення відмовлено.

Протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, копії позову та додатків до нього, тобто до 27.11.2024, відповідач відзив на позовну заяву не подав.

В силу ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву є процесуальним строком встановленим судом, який трансформується у процесуальний строк встановлений законом щодо пред`явлення зустрічного позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Звертаючись до суду із зустрічною позовною заяву ОСОБА_2 не просив суд про поновлення йому строків на пред`явлення зустрічного позову.

За таких умов відповідач ОСОБА_2 пропустив встановлений ст. 193 ЦПК України строк на звернення до суду із зустрічним позовом.

У відповідності до вимог ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 п.15 роз`яснено, що об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Задоволення зустрічного позову зазвичай повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Дослідивши матеріали за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що обидва позови не взаємопов`язані, розгляд первісного позову разом з розглядом зустрічного позову є не доцільним та призведе лише до затягування вирішення спору про розірвання шлюбу та ніяким чином не вплине на економію процесуального часу, а задоволення зустрічного позову не виключить повністю або частково задоволення первісного позову.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суд не вбачає підстав для об`єднання позовних вимог за первісним та зустрічним позовами та приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_2 у прийнятті зустрічної позовної заяви, однак, це не позбавляє останнього права звернутись до суду із зазначеним позовом в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.193, 258, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця фактичного проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Зустрічну позовну заяву повернути ОСОБА_2 .

Роз`яснити, що відмова у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає зверненню до суду із зазначеним позовом у загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення

Ухвала може бути оскаржена подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя С.М. Афоніна