Справа № 286/4844/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав; третя особа: орган опіки та піклування Овруцької міської ради Житомирської області , -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2023 ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Мотивуючи вимоги тим, що відповідач по справі є батьком її малолітнього онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Матір онука, її донька ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи та за станом здоров`я не може виконувати батьківські обов`язки. Після народження онук проживає у її сім`ї, відповідач періодично приходив до них додому перевідував сина, але коштів на його утримання не надавав. З початком війни після 23.02.2022 року відповідач виїхав із своєю матір`ю і всі спілкування припинились, будь - який інтерес до сина пропав. В квітні 2023 року відповідач звернувся до служби у справах дітей для встановлення графіку побачень із своїм сином, хоча ні вона, ні дідусь та матір не заперечували проти спілкування батька із онуком, тому комісія рекомендувала відповідачу звернутися з даного питання до суду. Це не влаштувало його і він сказав, що нехай позбавляють його батьківських прав. Відповідач здоров`ям сина не займається, на прийом до лікаря приводить ОСОБА_8 вона. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача та ОСОБА_9 народився син, якого вони разом назвали ОСОБА_8 . Відповідач не відмовлявся від сина, наполягав звернутись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, де в графі «Батько» відповідач є батьком ОСОБА_8 . Шлюб з ОСОБА_10 офіційно не реєстрували. Найголовніше після ОСОБА_11 сина ОСОБА_8 , в період часу між 23.09 та 25.09.2020 року відповідач разом із матір`ю ОСОБА_12 найнявши автомобіль, забрали ОСОБА_13 разом із сином з пологового будинку м. Київ. Після ОСОБА_11 сина ОСОБА_8 , ОСОБА_14 разом з дитиною почали проживати в квартирі її батьків. Відповідач особисто придбав дитяче ліжко, всі необхідні речі для дитини (одяг памперси, дитячі суміши та багато іншого). Відповідач приходив та провідував сина, купляв все необхідне та ніколи не ухилявся від допомоги йому. Коли народився син, батьки ОСОБА_14 не хотіли спілкуватись з відповідачем, про стан здоров`я сина йому не говорили, відмовлялись в цьому, відповідаючи, що ні відповідач ні його допомога їм не потрібна. В позовній заяві позивач зазначає, що з початком війни 23.02.2022 року, відповідач із матір`ю виїхав і всі спілкування припинились. Насправді він нікуди ні з ОСОБА_15 , ні взагалі із Житомирської області не виїжджав, а разом з матір`ю доглядав бабусю в с. Заськи Овруцького району, куди і приходила ОСОБА_16 .

Позивач надала відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити посилаюсь на те, що її донька від ОСОБА_11 є інвалідом по психзахворюванню. Відповідач є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню. Вона та матір ОСОБА_17 познайомили їхніх дітей, вони періодично зустрічалися, але разом не жили, спільного господарства не вели, оскільки у зв`язку із станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду та не можуть жити звичайною сімєю без стороннього догляду. Коли ОСОБА_18 завагітніла, вона оплачувала дорого вартісні дослідження плода для виключення генетичних захворювань дитини. Після народження дитини ОСОБА_18 повідомила матір відповідача про те, що народила сина. Тільки після того бабуся виявила ініціативу купити речі для дитини, а саме ліжко, коляску, ванночку, матрац, половину вартості яких за домовленістю вона мала їй повернути. Кошти за половину вартості вказаного майна вона повернула матері відповідача особисто та вона мала надати їй квитанції. ОСОБА_17 жодної участі у придбанні речей не приймав. Будь -яких втрат по утриманню сина відповідач не ніс і не несе. До відзиву не долучено жодного доказу на спростування відсутності участі батька в утриманні та вихованні сина.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Позивач також пояснила, що в 2020 році дізналися про вагітність доньки, мати відповідача заявила, що її син, ОСОБА_3 не може бути батьком дитини і лікується психотропними препаратами. Батьківство ОСОБА_3 вона заперечувала і висунула умовою його визнання лише висновок експертизи ДНК. Проведення такої експертизи до народження дитини було неможливим. Після ОСОБА_19 сім"я ОСОБА_20 визнала батьківство і відповідач був внесений до актового запису про народження дитини як батько. Вони навіть приймали деяку участь у вихованні дитини. Бабуся, ОСОБА_12 купляла якісь речі дитині і вони разом з відповідачем приносили їх. Але батько особисто цього не робив, не телефонував і не цікавився сином. Вони розуміли це, так як відповідач являється інвалідом другої групи з дитинства і не міг в повній мірі розуміти і виконувати свої батьківські обов`язки. При цьому батьки дитини ОСОБА_14 і відповідач в шлюбі не перебували, разом не проживали і спільного господарства не вели. В 2023 році, при оформленні ОСОБА_8 до дитячого садка перед їхньою сім`єю постало питання про опікунство над дитиною, так як і мама дитини, і його батько являються інвалідами дитинства другої групи (психіатрія) і не спроможні самостійно і в повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки та представляти інтереси дитини. В серпні 2023 року було зібрано пакет документів і подано до служби в справах дітей Овруцької міської ради. У вказаному пакеті документів був відсутній лише висновок ЛКК відносно батька. На пропозицію начальника відділу в справах дітей пройти ЛКК і надати до служби її висновок бабуся дитини, ОСОБА_12 повідомила, що проходити комісію вони не будуть і відмовляються від батьківства. Хоча батько дитини, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-психіатра як інвалід з дитинства і його мати, ОСОБА_12 з 2015 року отримувала надбавку на його догляд. Після цього вона ініціювала процес позбавлення відповідача батьківських прав. В подальшому, з метою маніпулювання не тільки їхньою сім"єю, службами опіки та піклування, але вже і судом ОСОБА_20 увірвалися до дитячого садка, де зірвали виховний процес і провели показову фотосесію. Фіксували свою мниму любов до дитини, дарували іграшку та якісь смаколики. Їхня сім`я ніколи не чинила перепон в спілкуванні батька з дитиною. Виховання дитини потребує не разових демонстрацій, а постійного клопотання. І було б значно краще спілкуватися з людьми, які виховують його, вивчати потреби дитини, її проблеми і допомагати разом розв`язувати їх. Кистанчуки продовжують наполягати, що дитина не їхня і ухиляються від виконання батьком дитини, відповідачем своїх батьківських обов`язків ,а тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач та його представник щодо задоволення позову заперечували. Відповідач пояснив, що хоче спілкуватися із сином та брати участь його вихованні. Представник відповідача зазначив, що ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків не доведено.

Представник третьої особи щодо позбавлення відповідача батьківських прав заперечувала, але за те, щоб сторона відповідача надала висновок ЛКК, щоб дитина в майбутньому мала законного представника.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_7 , що видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Мати ОСОБА_21 є інвалідом з дитинства, має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби , що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с. 6-8).

Відповідач також є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку у психіатра, що не заперечується останнім.

Малолітній ОСОБА_8 зареєстрований разом із своєю бабусею ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Після народження, ОСОБА_8 постійно проходить медичні обстеження, які вимагають від позивача фінансових витрат (а.с.9, 77-126).

Крім цього, характеристика та довідка №1114 від 22.11.2023 року свідчать, що ОСОБА_8 відвідує Овруцький заклад дошкільної освіти №1. Дитину в садок приводь і забирає бабуся, ОСОБА_1 .. Вона також цікавиться життям дитини в садочку. Батько участі в житті сина у закладі не приймає, але приходив один раз на майданчик і відвідав ОСОБА_8 . Також, ОСОБА_1 приводить ОСОБА_8 на обстеження, проф. щеплення, та замається його лікуванням за необхідності. Батька дитини на прийомі у лікаря жодного разу не було (а.с.14, 15).

У червні 2023 року відповідач звернувся до служби у справах дітей із заявою щодо визначення йому днів та годин спілкування з малолітнім сином ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендувала йому звернутися з даного питання до суду (а.с.12, 13).

15.06.2023 та 13.07.2023 року під час перевірки умов проживання сім`ї було встановлено, що для дитини створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Візуально тілесних пошкоджень саден, синців на дитині не виявлено. За дитиною піклується бабуся та дідусь (а.с.10.11).

З висновку виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 22.01.2024 року №02-09/161 слідує, що виконавчий комітет Овруцької міської ради вважає за недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В ході розгляду справи, 26.02.2024 року начальник Служби у справах дітей ОСОБА_5 звернулася до директора КНП «Овруцька міська лікарня» із листом, в якому просила надати висновок ЛКК на батька малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як висновок ЛКК необхідний для вирішення подальшої долі малолітньої дитини (а.с.133).

На вказаний запит, 06.03.2024 року директор КНП «Овруцька міська лікарня» ОСОБА_22 надала відповідь, що підставою для видачі Висновку ЛКК є наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби з обмеженням життєдіяльності, а саме повна нездатність самообслуговування та повна залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги). Показів для видачі висновку ЛКК про наявність у батька дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на даний час немає, що підтверджується консультативним висновком обласного психіатра (оригінал висновку на руках). Також інформовано, що висновок ЛКК видається строково відповідно до перебігу хвороби та обмеження життєдіяльності і підлягає перегляду кожні півроку або у разі надходження заяви батька, матері щодо перегляду, яка розглядається протягом тижня (а.с.143).

У судовому засіданні 22.03.2024 року свідок - ОСОБА_23 показала, що у її сестри народився онук, який проживає з бабусею. Відповідач проживає зі своєю матір`ю. Вихованням ОСОБА_8 займається позивач. ОСОБА_17 періодично приходив до дитини, але завжди із мамою. Потім була перерва, не ходили майже півроку. Хотіли дитину забирати до себе, із цього приводу були суперечки. Батько дитини міг погратися з ОСОБА_8 , потримати на руках, але виховувати дитину він не зміг би. Сім`я Орлових перепон для спілкування батька із дитиною не чинила.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до норм ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Обставин, які є беззаперечними підставами та свідчили б про винну поведінку відповідача щодо ухилення його від виховання сина, умисного і свідомого нехтування своїми обов`язками, та які є підставами для позбавлення його батьківських прав судом не встановлено.

Факт перебування відповідача на обліку у лікаря психіатра та наявність у нього психічної хвороби не може бути самостійною підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім цього, відповідач виявляє бажання спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 164 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Повний текст рішення складено 03 червня 2024 року.