ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5979/23
Провадження № 2/362/501/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами впорядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «ОТП Банк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № від 27.10.2021 року в розмірі 103 589,12 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.10.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в розмірі 73 360,00 грн., з річною процентною ставкою в розмірі 28,80%. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах, передбачених договором. При цьому, відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 103 589,12 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту 67 679,59 грн., відсотках 35 909,53 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 45).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2024 ОСОБА_1 продовжно строк для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 82-83).

26.03.2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що посилання позивача щодо невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору№ від 27.10.2021, заявленого розміру позовних вимог, не відповідає дійсності. Станом на 27.10.2023 року загальна сума заборгованості становить 68 124,10 грн., що складається з простроченої суми заборгованості по відсотках 15 510,04 грн., основної заборгованоті за тілом кредиту 42 293,10 грн., комісії 3 117,80 грн., простроченої комісії 7 203,16 грн. До відзиву додано документи з особистого кабінету відповідача в АТ «ОТП Банк» (а.с. 85-87).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та без участі представника позивача (а.с. 2, 39).

Відповідач в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином (а.с. 74, 81, 107-108, 113), подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 48).

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27.10.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №, за умовами договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит в сумі 73 360,00 грн., зі строком повернення Кредиту 27.10.2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 28,80 %за користування кредитом (а.с. 6-9).

Згідно п. 1.3 Договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником Ануїтентних платежів.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що з метою обслуговування та погашення кредиту Банк безкоштовно відкриває позичальнику рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначаються в Додатку №1 до Кредитного договору.

Відповідач приєднався до публічного Договору про дистанційне обслуговування та електронну ввзаємодію. Підписанням заяви-анкети ОСОБА_2 підтвердив, що Сторони домовились про електронну взаємодію у порядку та спосіб, що визначений Договором. Відповідач визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом (п. 7 Договору).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису або електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27.10.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 73 360,00 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 28,80 %за користування кредитом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував щодо укладення даного кредитного договору та отримання кредитних коштів в розмірі 73 360,00грн.

З доданих відповідачем документів з особистого кабінету в АТ «ОТП Банк» вбачається інформація щодо укладеного договору № від 27.10.2021 року, а саме, прострочена сума заборгованості по відсотках становить 15 510,04 грн., заборгованість за тілом кредиту 42 293,10 грн., комісія 3 117, 80 грн., прострочена комісія 7 203,16 грн., загальна сума заборгованості станом на 27.10.2023 становить 68 124,10 грн. (а.с. 88-99).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Банк виконав покладені на нього обов`язки за вказаним кредитним договором, надавши можливість відповідачу користуватись кредитними коштами. Позивач зазначає про існування заборгованості за кредитним договором за відповідачем в розмірі 103 589,12 грн., станом на 14.06.2023 року.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує щодо існування заборгованості, проте заперечує щодо суми заборгованості, визначеної позивачем. Зазначає, що наявний розмір заборгованості,станом на 27.10.2023 року, становить 68 124,10 грн.

При визначенні суми заборговності, яка підлягає стягненню, судом досліджено розрахунок заборгованості за кредитом № від 29.12.2021 року, наданий позивачем, та роздруківку графіку платежів, надану відповідачем, яку отримано з особистого кабінету користувача АТ «ОТП Банк». У ланих документах встановлено невідповідність.

Зокрема, позивач зазначає, що в період з 30.08.2022 по14.06.2023 відповідач не здійснював погашення заборгованості по кредитному договору. Проте, відповідно до графіку платежів, надану відповідачем, встановлено часткове погашення заборгованості за вказаний період.

Позивач не скористався правом подати відповідь на відзив, а тому суд приймає та враховує надані відповідачем пояснення та відповідні докази.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц викладена правова позиція, відповідно до якої умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування»№ 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.

Зазначення відповідачем у відзиві на позовну заяву про наявність розміру комісії за кредитним договором та включення такого виду платежу в загальну суму заборгованості, судом не приймається до уваги, оскільки стягнення з відповідача комісії не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому не підлягають стягненню за кредитним договором з відповідача.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення розмір заборгованості в сумі 57 803,14 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено частково, то судовий збір, що підлягає до стягнення становить 1 497 грн. 67 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 207, 526, 546, 549, 553, 610, 612, 626, 628,629, 639, 634, 1054 ЦК України, статтями 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість по Кредитному договору № від 27.10.2021 року в розмірі 57 803,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 497 грн. 67 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «ОТП Банк», місезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко