Справа № 202/5716/24
Провадження № 4-с/202/48/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

30 травня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Назаревич І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , стягувач: публічне акціонерне товариство «Фідо Банк», заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Скиба В.В. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною відмову начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та оголошення заборони на майно ОСОБА_1 , накладений постановою від 08.10.2012 державним виконавцем Краснощоковим Л.В. в рамках виконавчого провадження № 34628948, та яка викладена в листі №40097 від 26.04.2024; зобов`язати начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та оголошення заборони на майно ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Краснощоковим Л.В. від 08.10.2012 в рамках виконавчого провадження № 34628948 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1108/2011 від 17.11.2011, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 04.10.2012 Амур-Нижньодніпровським ВДВС у м. Дніпрі відкрито виконавче провадження № 34628948 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідо Банк» суми боргу в розмірі 264 835, 90 грн. 08.10.2012 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Виконавче провадження завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з тим, що стягувач не здійснив авансування та виконавчий документ повернуто стягувачу. Також повідомлено, що вказане виконавче провадження знищено у зв`язку зі спливом строків зберігання. 18.04.2024 до Амур-Нижньодніпровського ВДВС він подав заяву про зняття арешту, але йому відмовлено в задоволенні заяви на тій підставі, що боржник не надав докази про погашення боргу. Наголошував, що наявність протягом тривалого часу (більше 9 років) нескасованого арешту, накладеного державним виконавцем на майно боржника, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння майном з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження та неможливість продовження примусового виконання виконавчого листа з урахуванням відсутності заборгованості.

Представник ОСОБА_1 адвокат Скиба В.В. надав заяву про розгляд скарги без його участі та участі ОСОБА_1 , скаргу підтримав.

Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник публічного акціонерного товариства «Фідо Банк» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2011 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "СЕБ БАНК", МФО 300175, , що знаходиться за адресою:49000, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 28, заборгованість за кредитним договором N? 039-В/52 від 24.04.2008 року в розмірі 263 015 грн. 90 коп. та витрати по сплаті судового збору 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього 264 835 грн. 90 коп. (Двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот триста п`ять гривень 90 коп.). В іншій частині позову відмовлено.

04.10.2012 Амур-Нижньодніпровським ВДВС у м. Дніпрі відкрито виконавче провадження № 34628948 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідо Банк» суми боргу в розмірі 264 835, 90 грн. на примусове виконання виконавчого листа № 2-1108/2011 від 17.11.2011, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська

08.10.2012 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

29.07.2014 виконавче провадження завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з тим, що стягувач не здійснив авансування та виконавчий документ повернуто стягувачу.

Згідно листа Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 40097 від 26.04.2024 вказане виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання.

Відповідно до статті 1 Закону «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За вимогами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина першої статті 74 Закону № 1404-VIII).

Згідно із положеннями статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 56 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент звернення заявника з заявою про зняття арешту з майна) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно із частиною першою статті 50 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа) у разі закінчення виконавчого провадження (крім

направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. (частина друга статті 50 Закону № 606-XIV).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

В скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Скиба В.В. як на підставу для скасування арешту майна посилається зокрема на неможливість продовження примусового виконання виконавчого листа з урахуванням відсутності заборгованості.

Після повернення стягувачеві виконавчого документа, боржник не повідомляв виконавчу службу про повне виконання рішення суду.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скаржником не надано доказів повного виконання боржником рішення суду, доказів відсутності майнових претензій у стягувача та враховуючи розмір заборгованості, який стягнуто за рішення суду, а також при неможливості забезпечити виконання судового рішення у інший спосіб підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.

За таких обставин та враховуючи, що в матеріалах скарги відсутні докази повного виконання боржником рішення суду, суд не вбачає законних підстав визнання неправомірних дій посадової особи пов`язаної з відмовою зняття арешту та зобов`язання зняти арешт з майна боржника, та доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: публічне акціонерне товариство «Фідо Банк», заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда