УХВАЛА

03 червня 2024 року

м. Київ

справа № 463/7795/23

провадження № 61-7610ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину та заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до набрання чинності рішення суду, шляхом заборони в тому числі укладення договору купівлі-продажу, міни, дарування, укладення договору довічного утримання та інших дій пов`язаних із відчуженням квартири.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 до набрання чинності рішення суду, шляхом заборони в тому числі укладення договору купівлі-продажу, міни, дарування, укладення договору довічного утримання та інших дій пов`язаних із відчуженням квартири.

09 січня 2024 року представник ОСОБА_3 - адвокат Беркович Ю. О. подав до Личаківського районного суду м. Львова заяву про застосування зустрічного забезпечення.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Берковича Ю. О. про застосування зустрічного забезпечення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Берковича Ю. О. задоволено частково. Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року скасовано. Забезпечено відшкодування збитків відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) шляхом постановлення ухвали, якою зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Личаківського районного суду м. Львова грошові кошти в сумі 450 000,00 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

У травні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвали, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, наведено в статті 353 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, зміст пункту 5 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, оскільки постанова Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник