Справа № 697/2655/23
Провадження № 2/697/221/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 березня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Кадухи А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Каневі, Черкаської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Константінова Тетяна Миколаївна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) в особі представника адвоката Константінової Тетяни Миколаївни (далі також ОСОБА_5 , адвокат) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач-1), ОСОБА_3 (далі також ОСОБА_3 , відповідач-2), ОСОБА_4 (далі також ОСОБА_4 , відповідач-3) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є відповідальним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Канівської міської ради.

В даній квартирі зареєстровані також неповнолітня дитина позивача, сестра позивача ОСОБА_2 та її сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , крім того у житловому приміщенні зареєстрований племінник позивача та його дитина, що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб.

Фактично у квартирі проживає позивач та її дитина.

Тягар утримання майна несе позивач, нею було здійснено за власні кошти ремонт після пожежі квартири, погашено борги за комунальні послуги, поточні комунальні послуги сплачуються позивачем одноособово.

Відповідачі, починаючи з 2000 року, за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується Актом фактичного проживання осіб.

Реєстрація відповідачів у квартирі спричиняє певні труднощі та додаткові витрати позивача.

Позивач має дитину інваліда, а тому тягар сплати комунальних послуг за осіб, що не проживають і не утримують майно, є непосильним.

У зв`язку з цим, позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 23.01.2024 (а.с.32).

23.01.2024 розгляд справи відкладено на 05.03.2024 у зв`язку з першою неявкою відповідачів в судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Константінова Т.М. у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідачів до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є відповідальним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується рішення виконавчого комітету Канівської міської ради від 22.11.2023 № 361 (а.с.17).

З довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора» виконавчого комітету Канівської міської ради від 27.11.2023 № 250 вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 ) з 01.08.2008. Відповідно до рішення виконавчого комітету Канівської міської ради від 22.11.2023 № 361 ОСОБА_1 являється відповідальним квартиронаймачем даної квартири (а.с.9).

Відповідно до довідки № 7991-01-09 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб виданої 20.11.2023 Управлінням «ЦНАП» виконавчого комітету Канівської міської ради, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано 8 осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.05.1994, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.03.1993, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 07.01.1995, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 09.11.2011, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 08.11.2018, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 10.08.1992, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з 29.08.2001 (а.с.16).

З Акту фактичного проживання осіб № 770 від 06.12.2023, який посвідчив майстер КП «ЖЕК» ОСОБА_10 вбачається, що мешканці житлового будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 засвідчили, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані, але фактично не проживають в квартирі АДРЕСА_6 з 03.05.2000 по даний час, місце проживання їх невідоме (а.с.8).

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Частиною першою ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Системний аналіз положень ст.ст. 71, 72 ЖК України свідчить, що підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність такої особи понад встановлені строки без поважних причин, що узгоджується із роз`ясненнями викладеними у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України".

В постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 344/19735/19 (провадження № 61-13123св21) вказано, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності такої особи у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки. Вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є відповідальним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є власниками або наймачами даного житла, натомість, зареєстровані у даній квартирі, але фактично там не проживають з 2000 року. Доказів поважності не проживання за місцем реєстрації відповідачами до суду не надано.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, як відповідальний квартиронаймач, не може користуватися своїми правами щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідачі чинять їй відповідні перешкоди, враховуючи, що згода позивача на проживання відповідачів відсутня, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для реєстраційних органів для зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованих в квартирі АДРЕСА_1 , як таких, що втратили право користування цим житловим приміщенням, без надання паспорта.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя Б . К . Скирда