У Х В А Л А

18 березня 2024 року м. Київ

Справа № 753/10327/21

Провадження: № 22-ц/824/6405/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів,

у с т а н о в и в:

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі: Департаменту Державної виконавчої служби України, Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю службових та посадових осіб органу державної влади.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

18 березня 2024 року ОСОБА_1 в судовому засіданні подав заяву про відвід колегії суддів, яка обґрунтована наступним.

22 жовтня 2003 року набрало законної сили рішення суду щодо зобов`язання ТОВ «Компанія «Інкомед» видати йому трудову книжку та стягнено на його користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

22 травня 2014 року суд першої інстанції ухвалив рішення, яким стягнув з ТОВ «Компанія «Інкомед» на користь ОСОБА_1 середній заробіток та моральну шкоду.

14 серпня 2014 року апеляційний суд у складі колегії суддів: Невідома Т.О. , Пікуль А.А., Саліхов В.В., ухвалив рішення у справі №753/15297/13-ц, задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , стягнув на його користь 111 487 грн. 17 коп. з ТОВ «Компанія «Інкомед».

У зв`язку із невиконанням рішення суду, ОСОБА_1 звернувся із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю органами державної влади (справа №753/23179/17-ц).

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а також подав апеляційну скаргу на ухвалу про відмову виправлення описки від 15 березня 2019 року.

Для розгляду його апеляційний скарг було визначено колегію суддів у складі: Пікуль А.А., Невідома Т.О., Гаращенко Д.Р.

На думку ОСОБА_1 , колегією суддів у вищевказаному складі, під час розгляду справи №753/23179/17-ц було допущено порушення норм процесуального права, а при прийнятті постанови від 14 травня 2019 року спотворено матеріали та обставини справи.

05 липня 2019 року ним було подано апеляційну скаргу в межах справи №753/4459/19-ц, для розгляду якої було визначено колегію суддів у складі: Гаращенко Д.Р., Невідома Т.О., Пікуль А.А. Однак, ним було подано заяву про відвід вказаної колегії 05 серпня 2019 року та додатково 14 серпня 2019 року.

Ухвалою апеляційного суду у складі вказаної колегії в задоволенні заяв про відвід було відмовлено, однак колегією суддів було заявлено самовідвід.

В судовому засіданні 27 вересня 2023 року колегії суддів в складі Невідомої Т. О., Нежури В. А., Верланова С. М., було повідомлено про відповідні обставини щодо самовідводу судді Невідомої Т.О. від розгляду справи №753/4459/19-ц, в якій він приймав участь, та справа була знята з розгляду без повідомлення наступної дати розгляду. ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю дати розгляду справи та неможливістю ознайомлення із матеріалами, в лютому 2024 року звертався із скаргами на ім`я голови Київського апеляційного суду.

Окрім того, колегія суддів у складі Нежури В. А. (головуючий суддя), Верланова С. М., Невідомої Т. О. була визначена для розгляду справи №753/3805/22-ц, де стороною є довірителька ОСОБА_1 за довіреністю - Мартиненко Г.В. Колегії суддів в межах вказаної справи також було заявлено відвід, який був залишений без задоволення. Під час розгляду справи, суддя-доповідач Нежура В.А., на думку заявника, замовчав про відсутність в матеріалах справи письмових пояснень іншого учасника та приховав дійсні обставини справи.

Вказані обставини, на думку ОСОБА_1 , свідчать про нечесне та несумлінне виконання колегією суддів взятих на себе обов`язків та є підставою для відводу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити його заяву про відвід колегії суддів.

Державний виконавець Копитко Б.В. поклався на розсуд суду у вирішенні даного питання.

Проаналізувавши заяву про відвід, що подана позивачем, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. ч. 2-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Як зазначено вище, підставами які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів є, на думку заявника, розгляд членами колегії суддів справ, в яких стороною був заявник або ж його довірителька, ухвалення у справах рішень, які, були, на його думку, необґрунтованими, вчинення процесуальних дій, які спрямовані на затягування розгляду справи та перешкоджання правосуддю.

Однак, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Схожа позиція висловлена Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 №46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Відтак, наведені заявником доводи щодо розгляду визначеною колегію суддів інших справ, а також незгода з ухваленим у цих справах рішенням, процесуальні дії суду, не визнаються у розумінні вказаних вище норм права підставами для відводу, а тому суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів без задоволення.

Керуючись ст.ст. 36-37, 39-40, 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів залишити без задоволення.

Продовжити рогляд справи у тому ж складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 березня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура