КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/16915/23

04 червня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Буца Олександра Анатолійовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні власністю, шляхом виселення, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що право власності на вказане майно виникло в позивача на підставі договору іпотеки укладеного з ОСОБА_3 .

Згідно наявної у позивача інформації, вищевказане майно належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва від 10.04.2019 року.

Зазначає, що у відповідності до вказаного свідоцтва передбачається, що ОСОБА_3 набув вказане майно у власність відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затвердженого приватним виконавцем виконавчого органу м. Києва Япишина А.М., оскільки торги не відбулися, а стягувач ОСОБА_3 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2 .

Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформації з офіційного веб-порталу Судова влада України встановлено, наявність справи № 753/15372/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , в якій 04.05.2018 року заочним рішенням Дарницького районного суду у справі № 753/15372/17, суд задовольнив позовну заяву ОСОБА_3 та вирішив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики. Ухвалою від 12.05.2023 року судом було залишено без задоволення заяву відповідача про перегляд заочного рішення.

Вказує на те, що за результатом пошуку інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження вбачається наявність виконавчого провадження N? НОМЕР_1, що перебуває в стані «Завершено», де ОСОБА_3 зазначається як стягувач, а ОСОБА_2 , як боржник.

Зазначає, що ОСОБА_2 , який як було встановлено володів вказаним майном перед ОСОБА_3 , станом на травень 2023 повернувся в м. Київ. зайняв будинок та проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу.

З урахуванням вище викладеного просила суд зобов?язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належною Позивачу власністю за адресою: АДРЕСА_1 шляхом здійснення виселення ОСОБА_2 .

У березні 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вітер В`ячеслав Миколайович звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що не погоджуючись з заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.05.2018 року у цивільній справі № 753/15372/17 (провадження № 2/753/1391/18). Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.09.2023 року було відкрито апеляційне провадження № 22-ц/824/11485/2023 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення

Дарницького районного суду м. Києва від 04.05.2018 року у цивільній справі № 753/15372/17(провадження № 2/753/1391/18). Разом з апеляційною скаргою було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, з огляду на те, що ОСОБА_2 жодних боргових розписок ОСОБА_3 не писав та жодних коштів у борг не отримував. Підпис та почерк на розписці, навіть візуально відрізняється від підпису та почерку ОСОБА_2 13.03.2024 року ухвалою Київського апеляційного суду було задоволено клопотання ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 753/15372/17 та направлено матеріали справи разом з оригіналом розписки та вільними і експериментальними зразками підпису та почерку ОСОБА_2 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Зазначає, що враховуючи те, що підставою для набуття права власності на будинок та земельну ділянку ОСОБА_1 був договір іпотеки, укладений між нею та ОСОБА_3 , в свою чергу останній набув права власності на будинок та земельну ділянку в ході виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.05.2018 року у цивільній справі № 753/15372/17 (провадження № 2/753/1391/18) яке наразі оскаржується, та в рамках справи призначено судову почеркознавчу експертизу, вважає, що провадження у даній справі має бути зупинено до вирішення питання законності заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.05.2018 року на підставі якого ОСОБА_3 набув права власності на спірний будинок та земельну ділянку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні власністю, шляхом виселення зупинено до розгляду справи № 753/15372/17 (провадження № 2/753/1391/18) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики та набранням рішення законної сили.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 27 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Буц Олександр Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що предметом розгляду у справі № 753/15372/17, що перебуває в провадженні Київського апеляційного суду, є оскарження заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2018 року про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 за договором позики від 17 березня 2017 року.

Вказує на те, що оскільки відповідач на даний час проживає в будинку позивача та не несе тягар по утриманню будинку, не сплачує комунальні послуги, позивач вимушена нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за майно, яке належить їй, проте яким фактично користується відповідач. Зупинення провадження в даній справі призводить до збільшення збитків позивача.

Зазначає, що оскільки відповідачем в рамках справи № 753/15372/17 здійснюється оскарження заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.05.2018 року про стягнення заборгованості за договором позики від 17.03.2017 року та не оспорюється право власності на майно, власником якого наразі є позивач - ОСОБА_1

об?єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 753/15372/17 відсутня, оскільки вказані судові справи не є пов?язаними.

Крім того по даній справі в якій провадження було зупинено наявні всі докази, що дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, зокрема підтверджено право власності позивача на вказане майно та факт проживання відповідача у вказаному будинку всупереч волі його власника, що також підтверджувалось представником відповідача в ході судового засідання. Окрім того, в оскаржуваній ухвалі суд не навів мотивів, на підставі яких він дійшов висновку про об?єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зупиняючи провадження у даній справі суд першої інстанції посилався на те, що предметом позову є виселення відповідача з нерухомого майна, право власності на яке оспорюється на даний час відповідачем, суд вважає за доцільне зупинити провадження у справі до розгляду Київським апеляційним судом справи №753/15372/17.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

З оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду Київським апеляційним судом справи №753/15372/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики .

Проте суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про стягнення заборгованості за договором позики виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги про виселення.

Суд першої інстанції не обґрунтував, у чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між даною справою та справою №753/15372/17, тобто не мотивував, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.

А відтак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи.

Крім того, зупинення провадження у справі може призвести до порушення права позивача щодо розгляду справи у розумні строки.

Відповідно до частин першої та другої статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Буца Олександра Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: