УХВАЛА

про залишення заяви без руху

9 грудня 2024 року м. Мукачево Справа №303/9735/24

2/303/2078/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3

про визнання житлового будинку та квартири спільним майном подружжя, в порядку поділу майна визнання права власності на квартиру та 1/3 житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (частиною четвертою) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що у поданому позивачем позові об`єднано вимогу немайнового характеру (визнання майна спільним майном подружжя) та кілька вимог майнового характеру (в порядку поділу майна визнання за позивачем права власності на квартиру та в порядку поділу визнання за позивачем права власності на 1/3 житлового будинку).

По відношенню до цього слід зазначити, що згідно з частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати» від 17 жовтня 2014 року №10, якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог.

При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до п. 2, 9, 10 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності дійсною вартістю нерухомого майна, у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог.

Незважаючи на вищевказане, позивачем судовий збір не сплачено, натомість додано до позовної заяви клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі підпункту г пункту 2 частини 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Необхідність звільнення від сплати судового збору позивач обґрунтовує тим, що вона є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. Також до клопотання додано копії свідоцтв про народження дітей, посвідчення багатодітної сім`ї НОМЕР_1 від 04.07.2019 року, видане Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради, перерахунок заборгованості по аліментам від 25.11.2024 №8-75689258.

По відношенню до поданого позивачем клопотання слід зазначити наступне.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо позивачами є члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї (підпункт г пункту 2 частини першої ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість зменшення судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абзаці другому п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні від 19 червня 2001 року по справі «Kreuz v. Poland» (заява № 28249/95) ЄСПЛ зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду (пункти 59-61).

ЄСПЛ вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно ЄСПЛ постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

У постанові Верховного Суду від 1 грудня 2021 року по справі №513/1344/19 (провадження № 61-10325св21) зазначено, що «положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані...».

Підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що саме її загальний майновий стан, а не певні джерела доходів перешкоджав або перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом розмірі (пункт 6.4 ухвали Верховного Суду від 21 жовтня 2024 року по справі № 185/9811/21).

Таким чином, аналізуючи надані позивачем разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору документи, слід зазначити, що в них не містяться належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження майнового стану позивача, який би не дозволяв їй сплатити судовий збір за подання позову (наприклад, банківські документи (виписка) про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про доходи за останній період та ін.). При цьому, сам по собі перерахунок заборгованості по аліментам від 25.11.2024 №8-75689258 не може слугувати безумовною підставою для підтвердження відсутності інших доходів позивача.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір»).

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір»). Таким чином, суд пропонує позивачу належно обґрунтувати клопотання про звільнення її від сплати судового збору, надавши належні та достатні докази (відомості), що характеризують її загальний майновий стан або сплатити судовий збір за заявлену нею позовну вимогу немайнового характеру: визнання майна спільним майном подружжя у сумі 1211,20 грн., та дві вимоги майнового характеру: в порядку поділу майна визнання за позивачем права власності на квартиру в сумі 6574,71 грн (виходячи з вартості квартири 657471 грн); в порядку поділу визнання за позивачем права власності на 1/3 житлового будинку в сумі 2830,72 (виходячи з вартості 1/3 житлового будинку 283071,66 грн). Загальна сума судового збору за трьома вимогами складає 10616,63 грн.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость