Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/532/24

06 червня 2024 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Битківського Л.М.,

з участю : секретаря Говдяк Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0056867, що зареєстрований 15 жовтня 1999 року за №256.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Монастирчани померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Заявниця, родичка дальшого ступеня спорідненості, допомагала ОСОБА_3 по господарству та на момент смерті проживала разом з нею. 22 липня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій виконкому Монастирчанської сільської ради за №26, яким заповіла їй усе своє майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріуса. В ході перевірки документів за матеріаласи спадкової справи встановлено, що до складу спадщини входить земельна ділянка (пай), розміром 16 432 умовних кадастрових гектарів. Земельний пай був виділений матері ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , яка працювала в колгоспі і мала право на земельну частку (пай), а після її смерті право на пай перейшло до ОСОБА_3 , яка, однак, право власності на успадковане після матері майно не оформила. Як з`ясувалось на даний час, у сертифікаті серії ІФ №0056867, що зареєстрований 15 жовтня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №256 допущено помилку у написанні по-батькові ОСОБА_2 і замість " ОСОБА_4 " помилково записано " ОСОБА_5 ".

Нотаріусом було встановлено, що в архівній довідці від 14 листопада 2023 року № У-3(Ц)/06-06, що була отримана з метою підтвердження родинних зв`язків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , вказано, що ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище) ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_4 , тобто по батькові дійсно була ОСОБА_4 .

Для уточнення цього факту вона звернулася до Монастирчанського старостинського округу, де їй надали копію з домової книги, в якій вказаний склад сім`ї померлої і де чітко вказано, що мати ОСОБА_3 була ОСОБА_2 .

Отже, у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія ІФ №0056867 помилково вказано по батькові ОСОБА_2 « ОСОБА_5 », замість правильного « ОСОБА_4 ». Помилка допущена внаслідок того, що у рішенні зборів уповноважених АТСС «Рідна земля» Богородчанського району, Протокол №1 від 12.02.2000 року, яким затвердили списки громадян, що мають право на одержання земельної частки/паю, в списках під № НОМЕР_1 ОСОБА_2 , домашня адреса: АДРЕСА_1 записано по-батькові помилково ОСОБА_5 .

Без встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка є матір`ю ОСОБА_8 , вона не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала з викладених підстав та просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До початку судового засідання подав заяву, у якій клопотав провести розгляд справи за відсутності представника селищної ради. Вимоги заяви вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Монастирчани померла ОСОБА_3 . 22 липня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Монастирчанської сільської ради ОСОБА_9 .. Даним заповітом ОСОБА_3 заповіла все майно заявниці. До складу спадкового майна входить також земельний пай, який був виділений ОСОБА_2 - матері ОСОБА_3 на підставі сертифікату серія ІФ №0056867, що зареєстрований 15 жовтня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №256.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріуса.

Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Острогляд Я.В. від 28 травня 2024 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що неможливо встановити належність земельної частки (паю) саме ОСОБА_2 , оскільки у сертифікаті по батькові ОСОБА_2 вказано ОСОБА_5 , а не ОСОБА_4 .

Той факт, що батьком ОСОБА_10 був ОСОБА_11 і відповідно по батькові вона « ОСОБА_4 » підтверджено рядом документів. Зокрема, архівною довідкою, у якій зазначено, що ОСОБА_10 є донькою ОСОБА_4 і ОСОБА_12 . Також даними домової книги, в якій вказаний склад сім`ї померлої і де чітко вказано, що мати ОСОБА_3 була ОСОБА_2 . У актовому записі про смерть №12 від 27 жовтня 1997 року також по батькові ОСОБА_2 вказано « ОСОБА_4 ».

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 - колишній сільський голова, та ОСОБА_14 - продавець магазину, вказали, що дійсно ОСОБА_3 була дочкою ОСОБА_2 . Остання працювала у колгоспі і набула права на пай. ОСОБА_13 вказав, що при формуванні списків працівників пайовиків могла бути допущена помилка, оскільки ОСОБА_2 уже була пенсіонеркою, то за відсутності документів, що псвідчують особу, її по батькові могло бути записано помилково. Інших пайовиків із прізвищем та ім`ям ОСОБА_2 в с.Монастирчани не було. Тому ствердили, що пай дійсно належав ОСОБА_2 , а після її смерті її дочці ОСОБА_3 .

Отже, у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія ІФ №0056867 помилково вказано по батькові ОСОБА_2 « ОСОБА_5 », замість правильного « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 необхідно для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину.

Досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, зокрема, правовстановлюючі документи, подані заявницею у сукупності з показаннями свідків, поза розумним сумнівом дають підстави для суду зробити висновок, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ІФ №0056867, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №256 та виданий на ім`я ОСОБА_15 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Битківський