УХВАЛА

31 травня 2024року

м. Київ

справа № 372/3646/20

провадження № 61-4534ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Базиком Олексієм Павловичем, на постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: запропоновано заявнику надіслати до суду касаційної інстанції докази на обґрунтування причин пропуску строку на касаційне оскарження, сплати судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору та надсилання копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно, іншим учасників справи.

25 квітня 2024 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали Верховного Суду від 12 квітня 2024 року.

09 травня 2024 року та 17 травня 2024 року ОСОБА_1 на усунення недоліків скарги заявник надіслала докази, що підтверджують відправку копій скарг іншим учасників справи, довідку Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року.

Разом з цим, ОСОБА_1 , посилаючись на пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», скрутне майнове становище, введення воєнного стану в Україні, просить зменшити розмір судового збору, вказує, що розмір судового збору перевищує 77 % її доходу за попередній календарний рік. До заяви додано довідку ФОП ОСОБА_2 про те, що розмір доходу відповідача за період з жовтня 2023 року по 31 березня 2024 року становить 41 400,00 грн.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (стаття 8 Закону України «Про судовий збір»).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Аналіз клопотання та доданої до нього довідки ФОП ОСОБА_2 про доходи заявника на посаді маляра за період з жовтня 2023 року по 31 березня 2024 року не можуть вважатись достатньою підставою для зменшення розміру судового збору ОСОБА_1 , оскільки не характеризують у повній мірі її майновий стан та не свідчать про відсутність інших доходів за попередній календарний рік. Такими документами можуть бути, зокрема, річна декларація про майновий стан і доходи, довідка (довідки) про доходи саме за попередній календарний рік, довідка фіскального органу або інші документи, що свідчать про незадовільний майновий стан заявника, що перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За таких обставин відсутні підстави для зменшення розміру судового збору. Тому заявниці належить сплатити судовий збір.

Крім цього, у пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі вказано, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Разом з тим, результат аналізу змісту касаційної скарги свідчить, що вона не містить підстав касаційного оскарження, в якій містяться лише посилання на постанови ВГСУ та постанову Пленуму Верховного Суду України«Про судове рішення у цивільній справі», що не підтверджує наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Тлумачення норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, однак не зазначає виключні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України та надати докази надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи (частина сьома статті 43 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне продовжити строк на усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 185, 260, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, з урахуванням вимог цієї ухвали.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки передбачені статтею 393 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков