Провадження №: 2/336/321/2024
03 червня 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Савеленко О.А., за участю секретаря судового засідання Подліянової Т.Ф., представника позивача ОСОБА_1 , представників третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_5 , треті особи Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що 10.07.2010 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 26.01.2022 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, шлюб розірвано. 14.01.2011 від шлюбу народилась дитина ОСОБА_6 , яка на теперішній час проживає разом з ним. Він займається вихованням та утриманням дитини. Відповідачка матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Він створює всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Приблизно з середини 2018 року відповідачка не зателефонувала та не цікавилась станом здоров`я дитини та за які кошти виховуються дитина. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені факти можна розцінювати як свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками. Жодного з покладених законом на батьків відповідачка обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки.
Посилаючись на викладені обставини, просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .; стягнути з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) матері, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
Процесуальні дії по справі та позиція сторін.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків..
Ухвалою суду від 21.09.2023 по справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 28.11.2023 до участі у справі залучено у якості третьої особи Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, зобов`язано третю особу надати висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, витребувано докази.
У судовому засіданні 24.01.2024 ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 26.04.2024 витребувано докази у справі, а саме інформацію з Державної прикордонної служби України про перетин громадянкою ОСОБА_5 державного кордону України.
Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 2010 року по 2020 рік. Фактично разом з дружиною проживали 3-4 роки, пізніше дитина весь час проживала разом з ним, мати дитини періодично зустрічалась з донькою але у вихованні участі не приймала. Останній раз відповідачка бачила дитину у 2021 році. Дитині спілкуватись з матір`ю він не забороняє. Просив позовну заяву задовольнити.
Представник позивача адвокат Шевченко А.В. просила позовну заяву задовольнити.
Представник третьої особи ОСОБА_3 суду пояснила, що було обстежено умови проживання дитини. Умови відповідають нормам, стосунки в родині добрі. Батьком створені гарні умови для розвитку дитини. Батько виховує дитину, надає все необхідне. Бабуся по лінії матері спілкується з дитиною. Мати дитини має іншу родину у російській федерації. По месенджеру ОСОБА_5 повідомила, що з дитиною спілкується. Мати відповідачки була присутня при винесенні висновку комісією. Вважає за доцільне позбавити матір батьківських прав у зв`язку з тим, що вона самоусунулась від виконання обов`язків.
Представник третьої особи ОСОБА_2 вважала за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав.
Відповідач, належним чином повідомлена, в судове засідання жодного разу не з`явилась, відзив на позовну заяву не подала.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2022 у справі № 331/3740/21 (провадження № 2/333/623/22) між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 285 (а.с.11).
Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).
Згідно з актом від 24.04.2023 ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_6 , 2011 року народження (а.с.13).
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у 6-А класі Запорізької гімназії № 68 Запорізької міської ради (а.с.14).
ОСОБА_6 перебуває під наглядом педіатричної служби КНП «ЦПМСД № 2». У разі хвороби дитини за медичною допомогою до лікаря-педіатра звертається батько (а.с.15).
Згідно з інформацією, наданою Центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України на ухвалу суду, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхала за кордон ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.127).
Згідно з висновком, наданим заступником голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 17.04.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_6 .. У висновку зазначено, що 29.12.2023 було здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_6 , обстежено умови проживання дитини та складено відповідний акт. Встановлено, що умови проживання добрі, є все необхідне. На засіданні комісії був присутній батько дитини ОСОБА_4 та бабуся по маминій лінії ОСОБА_7 . ОСОБА_5 через додаток WhatsApp надала письмові пояснення з приводу позбавлення батьківських прав. Згідно пояснення, мати виїхала за кордон в травні 2021 року. Збиралась повернутись за дитиною в травні 2022 року, однак не може виїхати через війну. ОСОБА_5 просила надати дозвіл бабусі на вивіз дитини до неї, однак ОСОБА_4 відмовився. Як зазначено в поясненні, з донькою мати спілкується щодня. Під час бесіди з бабусею стало відомо, що ОСОБА_5 вже декілька років проживає в Російській Федерації, працює на автозаправці, з дитиною спілкується за допомогою додатку WhatsApp (а.с.105-107).
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_4 . ОСОБА_4 приблизно з 2017 року проживає постійно за адресою: АДРЕСА_1 у трикімнатній квартирі разом з матір`ю ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_10 . Матір дитини вона ніколи не бачила, їй відомо, що вона виїхала за кордон. Дитина постійно знаходиться разом з батьком та бабусею. Їй невідомо, щоб мати приймала участь у вихованні дитини.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що знайомий з позивачем приблизно 10 років, познайомились на роботі. Йому відомо, що у ОСОБА_4 була дружина. Зараз ОСОБА_4 проживає з донькою та матір`ю. Дружину ОСОБА_4 він бачив приблизно п`ять років тому. Участі у вихованні дитини вона не приймає.
У судовому засіданні дитина ОСОБА_12 суду пояснила, що вона проживає разом з батьком ОСОБА_4 Періодично до них приїжджає бабуся. Тато водить її на танці. З матір`ю вона не спілкується, вона поїхала приблизно три року тому. З того часу зв`язок з нею не підтримує. Батько їй приділяє багато часу та уваги, купує подарунки, разом з бабусею, яка є його мамою, допомагають їй у навчанні. Де саме знаходиться її мати, їй невідомо. Спілкуватись з нею не хоче. З бабусею по материнській лінії підтримує відносини, але про маму вони не спілкуються. Бабуся їй дарує подарунки.
Нормативне обґрунтування.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Частинами 3 і 4 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Висновки суду.
Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_5 з 2021 року перебуває в російській федерації.
Судом досліджено висновок органу опіки і піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Так, з описової частини висновку, вбачається, що органом опіки та піклування під час прийняття рішення враховані письмові докази, а саме рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу між сторонами, довідка Запорізької гімназії № 94 Запорізької міської ради від 21.04.2023 № 001-28/93, інформація КНП «ЦПМСД №2» Запорізької міської ради, згідно з якими вихованням дитини займається батько дитини ОСОБА_4 . Враховано думку дитини, яка пояснила, що з матір`ю не спілкується.
Питання щодо доцільності/недоцільності було розглянуто на засіданні комісії, на якому була присутня мати відповідачки, яка пояснила, що ОСОБА_5 спілкується з дитиною за допомогою месенджерів.
Відповідачка ОСОБА_5 комісії надала письмові пояснення, які свідчать про те, що відповідачка не мала наміру ухилятись від виконання батьківських обов`язків, не має можливості повернутись до дитини у зв`язку з введенням воєнного стану. Дозвіл на те, щоб дитина виїхала разом з бабусею до матері позивач не надає.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Аналогічними висновками керувався КЦС ВС й у постановах від 28.11.2018 року № 718/337/17 та від 16.01.2019 року № 465/3694/14-ц.
У даній справі, вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд надає системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, суд враховує, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.
Таким чином, виходячи з аналізу викладених обставин справи, суд вважає, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а отже про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, виходячи з ненадання позивачем належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а саме факт ухилення ОСОБА_5 від виконання батьківських обов`язків.
Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
Суд має враховувати висловлену думку дитини системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню спору. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.
Озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надати правильну оцінку.
При цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст. 171 СК України).
Судом враховано, що дитина на даний час проживає з батьком та бабусею, які негативно налаштовані по відношенню до матері, що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні. Тобто батько має вплив на доньку і такими своїми діями формує у дитини відношення до матері. Отже на думку суду, малолітня ОСОБА_13 висловила свою думку під впливом свого батька, який має намір позбавити батьківських прав відповідачку. ОСОБА_12 , якій на момент розгляду справи виповнилося 13 років, в повній мірі неспроможна надати правильну оцінку діям матері, її вчинкам, а її відношення до матері сформовано лише на підставі характеристик батька.
Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_5 є фізично здоровою та працездатною, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, нею не надано доказів наявності обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 повинен становити 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В силу вимог п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн, станом на дату подачі позовної заяви.
На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 19, 150, 164,166,180-183 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-268, 273, 280-289,352-355 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 26.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повиний текст рішення суду виготовлено 07.06.2024.

Суддя: О.А. Савеленко

03.06.24