Справа № 752/4061/24
Провадження № 2/752/3697/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Гненик К.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача - ПрАТ «СК «ВУСО» 42 568, 14 грн. страхового відшкодування та 3750,00 грн. витрат на визначення матеріального збитку, а також 10 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 .

Посилається в позові на те, що 28 жовтня 2023 року на 132 км. автодороги М-06 Київ - Чоп поблизу с. Вереси сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів: ЗАЗ Lanos, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, який здійснив зіткнення з автомобілем Renault Megane, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , після чого здійснив зіткнення з автомобілем Renault Scenis, д.н. НОМЕР_3 ,під її керуванням.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК`ВУСО».

Відповідно до Звіту експерта-товарознавця №68/32 від 06 листопада 2023 року величина матеріальних збитків, завданих пошкодженням її транспортного засобу, становить 73 511, 10 грн., вартість відновлювального ремонту 136 865, 29 грн.

05 грудня 2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила їй страхове відшкодування в розмірі 30 942, 96 грн.

Таким чином, до відшкодовання залишається 42 568, 14 грн.

Крім того, внаслідок пошкодження транспортного засобу їй завдана моральна шкода, вона тривалий час була позбавлена можливості користуватися автомобілем за його призначенням, що є певним ударом по її престижу.

Вона вимушена була неодноразово відвідувати авторинок у пошуках запчастин для ремонту автомобіля та замовляти їх через Інтернет у зв`язку з відсутністю, сплачувати послуги приватних пошових відділень.

З огляду на це, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована судом 23 лютого 2024 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками.

Відповідачам був наданий строк для подання відзиву.

25 березня 2024 року відповідач - ПрАТ «СК «ВУСО» подав відзив, яким проти позову заперечує.

Посилається на те, що 05 грудня 2023 року було прийнято рішення про виплату позивачці страхового відшкодування в розмірі 30 992, 96 грн. за вирахуванням франшизи.

Вважає, що компанія, як страховик, належно виконала вимоги спеціального закону, визначила вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки в розмірі 37 121, 55 грн. на підставі Звіту №566-23.

Зазначив також, що в матеріалах справи наявні рахунки для проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу, однак відсутні акти виконаних робіт та платіжні документу про їх сплату.

В свою чергу вартість ремонту з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією після надання документів про такі витрати, а також доказів того, що надавач послуг є платником ПДВ.

В протилежному випадку такі витрати не можуть стягуватися з страховика.

Вважає також, що наданий позивачкою Звіт №68/32.11.23 не відповідає вимогам закону та Методики автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки зроблений не на дату ДТП, а станом на 06 листопада 2023 року, що суперечить п.32 Національного стандарту №1»Загальні засади оцінки майна і майнових прав», та, відповідно, п.1.1 Методики.

Крім того, вважає, що у Звіті ФОП ОСОБА_4 значно завищено вартість відновлювального ремонту, що, в свою чергу, безпідставно призвело до збільшення вартості матеріального збитку, а також проведено без повідомлення та залучення представника страховика.

З урахуванням цього, просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України,визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його

Судом встановлено, що 28 жовтня 2023 року на 132 км. автодороги М-06 Київ - Чоп поблизу с.Вереси сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних зсобів: ЗАЗ Lanos, д.н НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, Renault Megane, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та Renault Scenis, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням позивачки.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач ОСОБА_2

( а.с.7 )

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом.

Такими чином, вина відповідача ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ « СК «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217446174 від 19 жовня 2023 року зі страховою сумою за шкоду майну 130 000, 00грн. та франшизою 2 000, 00 грн.

Встановлено також, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Scenis, д.н. НОМЕР_3 , належний позивачці на праві власності, зазнав механічних пошкоджень.

З матеріалів справи вбачається і підтверджується сторонами, позивачка, як потерпіла особа в ДТП, звернулася до ПрА «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування.

01 листопада 2023 року був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу, оформлений Актом, підписаним позивачкою.

Відповідно до Звіту №566-23 від 25 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_5 , розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Renault Megan Scenis, д.н. НОМЕР_3 ,становить 37 121, 55 грн., включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали, фарбування.

Платіжною інструкцією № 58803 від 05 грудня 2023 року позивачці було перераховано 30 992, 96 грн.страхового відшкодування.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Згідно зі ст.6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 9.1 ст.9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З матеріалів справи вбачається і не спростовується позивачкою, дані вимоги закону відповідачем - ПрАТ «СК «ВУСО» виконані.

Звертаючись до суду, позивачкою до позову долучено ремонтну калькуляцію на суму 136 865, 29 грн.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 30 жовтня 2019 року в справі №753/19288/14-ц, від 25 березня 2019 року в справі №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів.

В разі відсутності таких доказів,підстави для стягнення відшкодування відсутні.

Верховний Суд зазначає, що у такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.

Це також підкреслено і в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то відшкодування збитків відбувається на підставі тих документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані».

Докази проведеного ремонту транспортного засобу т його оплату позивачкою при зверненні до суду не надані.

При вирішенні спору в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Враховуючи викладене, недоведеність позивачкою вимог, зазначених у позові, долучені нею докази можливих витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того, згідно з п. 3 ст. 34 цього Закону якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як зазначено вище, огляд належного позивачці транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди був проведений після подачі нею заяви про виплату страхового відшкодування в межах процедури, визначеної законом.

Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування позивачці виплачена.

Відповідно до Звіту №68/32 від 06 листопада 2023 року, наданого позивачкою, розмір шкоди оцінювачем був визначений на дату його виготовлення, а не на момент ДТП.

Крім того, вбачається також, що Звіт був складений за її ініціативою та без виклику представника страховика.

Відповідно до п.п.2 п.32 НАЦІОНАЛЬНОГО СТАНДАРТУ №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003 року, для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092(у редакції наказу Міністерства юстиції України,Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) визначено, що вона розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу", "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна.

Таким чином, підстави для стягнення з відповідача витрат на проведення дослідження перед зверненням до суду також відсутні.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Звертаючись до суду, позивачка, виконавши процедури, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надавши виконаний на її замовлення Звіт, не зазначила підстави для його виконання та підстави для звернення до оцінювача.

Відповідно до ч.1ст.76. ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З урахуванням приведеного вище обґрунтування, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки, заявлених до ПрАТ «СК «ВУСО».

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В п.п.3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 січня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачці були завдані моральні страждання пошкодженням належного їй майна, а також душевних страждань, перенесених під час ДТП внаслідок порушення правил безпеки руху з боку відповідача.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в цій частині в розмірі 5 000, 00 грн.

Відповідно до ст..141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає тягненню 107, 53 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 979, 988, 990, 1167 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди та 107, 53 грн. судового збору.

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомий.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику / учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Машкевич