ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року

м. Харків

справа № 643/5652/16

провадження № 22-ц/818/1740/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен банк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року, в частині відмови в прийнятті заяви про зміну позовних вимог, постановлену у складі судді Тимош О.М.,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», в особі Харківської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №010-2/07/1-278-07 станом на 23.03.2016 у розмірі 67 030,12 доларів США.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-278-07 від 16 березня 2007 року, що виникла станом на 23 березня 2016 року, у розмірі 67 030,12 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 66 368,03 доларів США; пеня, розрахована за період з 30 березня 2015 року по 23 березня 2016 року, у розмірі 662,09 доларів США, а також суму судового збору у розмірі 25332,64 грн.

03.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року - скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Крім того, в ухвалі від 25 липня 2023 року суд роз`яснив, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

15.02.2024 від представника позивача надійшла заява щодо позовних вимог, в якій представник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість в сумі 55 704,63 доларів США, яка складається з 50 069,39 доларів США пеня по тілу за період з 30.03.2016 по 11.03.2020, 5635,24 доларів США 3% річних по тілу відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 30.01.2016 по 23.02.2022. В обґрунтування заяви послався на положення п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20 березня 2024 року відмовлено в об`єднання в одне провадження позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2021 та позовної заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.02.2024, яку повернути позивачу Акціонерному товариству «Райффайзен Банк».

Повернуто Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» (розташований м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 4-А, розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , ) сплачену суму судового збору у розмірі 6524 (шість тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 62 копійки, за платіжною інструкцією № 20966 від 14.02.2024 (отримувач: ГУК Харків обл/м Харків Салтіввсь//22030101, код отримувача 37874947, рахунок отримувача UA00020657, призначення платежу: 101; 14305909, доплата судового збору, справа №643/5652/16, за позовом АТ «Райффайзен Банк», Московський районний суд м. Харкова).

Підготовче провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 квітня 2024 року на 09 годину 00 хвилин.

Ухвала в частині відмовлення мотивована тим, що зі змісту первісного позову вбачається, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі: 67 030,12 доларів США, з яких: загальна сума заборгованості за кредитом 66 368,03 доларів США, пені за порушення погашення тіла кредиту, нарахована за період з 30.03.2015 по 23.03.2016. Предметом позову, згідно із заявою щодо позовних вимог від 15.02.2024, є заборгованість в сумі 55 704,63 доларів США, з яких: 50 069,39 доларів США пеня по тілу за період з 30.03.2016 по 11.03.2020, 5635,24 доларів США 3% річних по тілу відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 30.01.2016 по 23.02.2022. При цьому у заяві від 15.02.2024 представник позивача зазначає, що відповідачем погашено заборгованість за тілом кредиту та відсотків та пеню за первісною позовною заявою. Отже, позивачем змінено предмет спору. Підставою первісного позову було порушення умов кредитного договору №010-2/07/1-278-07 від 16.03.2007. Підставою заяви від 15.02.2024 є прострочення сплати заборгованості за первісним позовом в загальній сумі 67 030,12 доларів США, в тому числі і на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою первісний позов не обґрунтовувався. Отже, при поданні представником позивача заяви від 15.02.2024 було змінено і підстави позову. Одночасна зміна предмету та підстави позову за своєю суттю є новим позовом, а тому така заява не може бути прийнята до спільного розгляду із первісним та підлягає поверненню заявнику з одночасним поверненням суми судового збору доплаченого у зв`язку із поданням такої заяви на підставі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону Цкраїни "Про судовий збір".

Не погодившись з ухвалою суду, в частині відмови в прийнятті заяви про зміну позовних вимог, АТ «Райффайзен банк» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2024 в частині розгляду заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» від частково 14.02.2024 скасувати та задовольнити заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» від 14.02.2024 щодо позовних вимог (зміни предмету позову).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позов був поданий у травні 2016 року. З моменту подання позову минуло 8 років. За цей час, відбулась низка процесуальних подій і юридичних фактів, що обумовлюють потребу в актуалізації позовних вимог і розміру сум, що підлягають стягненню з відповідача. При поданні позову були заявлені позовні вимоги в сумі 67 030,12 дол. США, з якої: 66 368,03 доларів США заборгованість за кредитом; 662,09 доларів США пеня, розрахована за період з 30.03.2015 по 23.03.2016. У поданій до суду першої інстанції Заяві від 14.02.2024 АТ «Райффайзен Банк» зазначалось, що за період що минув, відповідачем було погашено заборгованість по тілу кредиту та відсотках, які були нараховані станом на момент звернення до суду, а також пеню, яка була нарахована за період з 30.03.2015 по 23.03.2016, стягнуту заочним рішенням у даній справі від 19.07.2016. Однак, за період прострочення позивач нарахував заборгованість в сумі 55 704,63 доларів США, з якої пеня 50 069,39 доларів США, що нарахована за період з 30.03.2016 по 11.03.2020, та 3% річних нарахованих на тіло кредиту 5 635,24 доларів США, що нараховані за період з 30.01.2016 по 23.02.202. відповідно до ст. 625 ЦК України. Тобто, позивачем було збільшено суму заборгованості по пені за рахунок збільшення періоду її нарахування. Апелянт зазначив, що у своїй заяві від 14.02.2024 АТ «Райффайзен Банк» наголошував, що дана заява не містить вимог і не стосується зміни підстав позову. Підстави позову залишаються не змінними порушення умов кредитного договору №010-2/07/1-278-07 від 16.03.2007 щодо строків сплати тіла та відсотків відповідачем.

Апелянт наголосив, що у даній справі підстави позову залишаються незмінними факт порушення умов кредитного договору, порушення строків сплати заборгованості по тілу кредиту, та наявність простроченої заборгованості, яке тривало як до подання позовної заяви, так і після. Тобто, обставини які існували на момент звернення до суду з позовом збереглися і на момент звернення із заявою від 14.02.2024, у якій нарахування пені за кредитним договором здійснено за період з 30.03.2016 по 11.03.2020, мало місце порушення відповідачем договірних зобов`язань у вигляді не повернення кредитних коштів. АТ «Райффайзен Банк» не відмовлявся від первісних вимог позовної заяви та така заява відсутня у матеріалах справи.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи втравні 2016 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», в особі Харківської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №010-2/07/1-278-07 станом на 23.03.2016 у розмірі 67 030,12 доларів США.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-278-07 від 16 березня 2007 року, що виникла станом на 23 березня 2016 року, у розмірі 67 030,12 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 66 368,03 доларів США; пеня, розрахована за період з 30 березня 2015 року по 23 березня 2016 року, у розмірі 662,09 доларів США, а також суму судового збору у розмірі 25332,64 грн.

03.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року - скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Крім того, в ухвалі від 25 липня 2023 року суд роз`яснив, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

15.02.2024 від представника позивача надійшла заява щодо позовних вимог, в якій представник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість в сумі 55 704,63 доларів США, яка складається з 50 069,39 доларів США пеня по тілу за період з 30.03.2016 по 11.03.2020, 5635,24 доларів США 3% річних по тілу відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 30.01.2016 по 23.02.2022. В обґрунтування заяви послався на положення п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом принципу диспозитивної цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: - спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; - якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; - зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; - правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц).

Цивільне процесуальне законодавство гарантує позивачу право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, змінити предмет або підстави позову. Водночас право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, зміну предмету або підстав позову не є абсолютним, подаючи такі письмові заяви заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо їх подання.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретної позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Верховний Суд у постанові від 22 липня 2021 року у справі №910/18389/20 вказав, що зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Предмет позову кореспондується зі способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд зазначив про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Заяву позивача про зміну предмету або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №370/2201/15-ц звернув увагу на те, що доповнення позовних вимог новими вимогами та новими обставинами по своїй суті є новим позовом.

Таким чином, заяву про зміну предмета або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 22.07.2021 у справі №910/18389/20.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, стосовно того, щоу даній справі підстави позову залишаються незмінними факт порушення умов кредитного договору, порушення строків сплати заборгованості по тілу кредиту, та наявність простроченої заборгованості, яке тривало як до подання позовної заяви, так і після. Тобто, обставини які існували на момент звернення до суду з позовом збереглися і на момент звернення із заявою від 14.02.2024, у якій нарахування пені за кредитним договором здійснено за період з 30.03.2016 по 11.03.2020, мало місце порушення відповідачем договірних зобов`язань у вигляді не повернення кредитних коштів.

Крім того, колегія суддів підкреслює, що зміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема в разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається шляхом зміни предмета позову, а не шляхом збільшення позовних вимог, оскільки, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог, необхідно розуміти, відповідно, збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Тобто в даному випадку вбачається зміна предмету позову та збільшення позовних вимог, а підстави позову залишаються незмінними, а тому заяву подану банком не можливо розглядати, як новий позов на що суд першої інстанції уваги не звернув і помилково відмовив у зміні предмету позову та збільшенні (зменшенні) позовних вимог.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський Суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їх справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Дія 97 проти України від 21.10.2010 року).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвали суду, що перешкоджає в цій частині подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання про відшкодування судових витрат у даному випадку судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішується з огляду на відсутність остаточного рішення по суті позову.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен банк» - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року, в частині відмови в прийнятті заяви про зміну позовних вимог скасуватита справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанов складено 04 червня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук