Дата документу 29.05.2024
Справа № 334/59/24
Провадження № 2/334/790/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Зайцевій С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку у загальному розмірі 121 926,55 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював у ТОВ «ДІЄСА» на посаді керуючого магазином та був звільнений з займаної посади 3 жовтня 2023 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На момент звільнення позивача існувала заборгованість по заробітній платі в розмірі 89 515,92 грн., яка не була виплачена позивачу на момент його звільнення. Частково заборгованість відповідачем була погашена позивачу, а саме, наприкінці жовтня виплачена сума боргу заробітної плати за липень в розмірі 31 928,63 гривень, інша заборгованість не була виплачена.

Вказує, що кількість робочих днів за період затримки становить 63 дня, а тому просить стягнути середній заробіток за час затримки заробітної плати. За останні два місяці перед звільненням середня заробітна плата становить : серпень 31 665,2 гривень + вересень 32 201,35 гривень = 63 866,55 грн.: 2 = 31933,27 грн. : на кількість відпрацьованих днів 44 - 725,75 грн. середньоденна заробітна плата за один день. Кількість робочих днів за період затримки становить 63 днів. Сума боргу за період затримки становить 725,75 грн. х 63 = 45 722,25 грн.

Всього просить стягнути заборгованість у розмірі 121 926,55 гривень, яка складається з:

- заборгованість з/плати за серпень 31 665,2 гривень, вересень 32 201,35 гривень, жовтень 2 177,25 гривень, а всього 66 043,80 гривень;

- компенсація за 14 днів невикористаних календарних днів відпустки 725,75 х 14дн = 10 160,50 гривень;

- за період затримки розрахунку - 45 722,25 гривень.

Ухвалою від 22.01.2024 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.05.2024 було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ДІЄСА» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок та інших платежів, пов`язаних із стягненням заробітної плати. В клопотанні зазначив, що перед працівниками дійсно виникла заборгованість по виплаті заробітної плати, компенсації з використаних днів відпустки та інших виплат, але дана заборгованість виникла у зв`язку із обставинами непереборної сили (воєнний стан), та погашення заборгованості перед працівниками здійснюється, отже заборгованість зменшується. Просить врахувати, що відповідно до ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Зокрема вказує, що внаслідок ракетно-бомбових ударів регулярних військових формувань російської федерації, Торгова мережа «Eldorado», до якою належить ТОВ «ДІЄСА» зазнала значних збитків: ракетним ударом знищена частина товарних запасів на центральному складі; товарні запаси та інші активи в магазинах, що знаходяться в містах Маріуполь, Херсон, Ірпінь, Буча, Мелітополь, Бердянськ, Нова Каховка; частково знищені товарні запаси в магазинах міст Києва та Харкова; втрачений контроль над активами, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях. За попередніми підрахунками тільки збитки мережі в товарних запасах склали понад 1 мільярд грн. (без врахування основних засобів та вкладених інвестицій в торгові приміщення). Документування завданої шкоди триває. Також зазначає, що виникнення форс-мажорних обставин, а саме фактичне знищення товару, який був поставлений постачальниками на склад товариства за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок потрапляння бойового снаряду/ракети в дах будівлі складу, внаслідок чого виникло займання, а будівлю складу було повністю знищено, а також знищення/пошкодження/втрата контролю над магазинами підприємства, фактичне припинення роботи інших магазинів підприємства у зв`язку з неможливістю ведення господарської діяльності під час ведення активних бойових дій на території України, що призвело до збитків в особливо великому розмірі (точна сума боргу встановлюється), враховуючи одночасне звернення великої кількості кредиторів з вимогою оплати поставленого товару (в т.ч. такого, який був знищений або пошкоджений, або втрачений) поставило компанію у скрутне становище, що спричинило не можливість виконання усіх зобов`язань в тому числі по оплаті заробітної плати з незалежних від підприємства обставин.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.05.2015 був прийнятий на роботу в ТОВ «ДІЄСА» (). 01.07.2020 року переведений на посаду керуючого магазином та був звільнений 03.10.2023 за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Крім того, ця обставина підтверджується наказом про припинення трудового договору № Z00/02/10/002 від 02.10.2023 року.

Так, згідно з наказом про припинення трудового договору № Z00/02/10/002 від 02.10.2023 року, ОСОБА_1 звільнений з посади керуючого магазином Департаменту з роздрібної торгівлі, філія №2, з 3 жовтня 2023 року, а також зазначено про виплату працівнику компенсації за 14 невикористаних календарних днів відпустки.

Згідно з розрахунковим листком ТОВ «ДІЄСА» за вересень 2023 року, борг підприємства по заробітній платі становить на кінець місяця 89 515,92 грн.

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Цих вимог відповідачем дотримано не було, у визначені чинним законодавством строки не в повному обсязі була виплачена заробітна плата за серпень, вересень та жовтень 2023 року, а також не здійснений розрахунок у день звільнення позивача, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 76 204,30 гривень.

Статтею 233 КЗпП України, визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд дійшов висновку, що невиплачена позивачу заробітна плата, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки, підлягає стягненню на його користь у розрахованій позивачем сумі 76 204,30 гривень. При цьому суд враховує, що ця заборгованість розрахована роботодавцем за вирахуванням сум, які підлягають утриманню (військового збору та ПДФО).

Крім того, відповідно до ст.117 КЗпП України, в редакції, яка набула чинності 19.07.2023, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Як вказує відповідач, він має бути звільнений від відповідальності за порушення строків виплати заробітної плати та розрахунку при звільненні внаслідок форс-мажорних обставин.

Так, згідно з листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет та адресований: «Всім кого це стосується», Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст.14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

В силу вимог ч.ч.1-4 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Разом із з цим, надані відповідачем сертифікати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), накази про призупинення торгівельної діяльності магазинів «Ельдорадо», які знаходяться на тимчасово окупованій території, Звіти про оцінку збитків, заяви про вчинення кримінального правопорушення з додатками, не дають можливість перевірити відомості про матеріальний стан відповідача, наявність коштів на рахунку на момент звільнення відповідача, і позивач не є працівником представництва, яке опинилося на окупованій території чи зазначено руйнувань або пошкоджень внаслідок бойових дій.

Оскільки саме на роботодавця покладено обов`язок доведення, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили, суд дійшов висновку, що підстави для звільнення відповідача від обов`язку сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиплатою ТОВ «ДІЄСА» усіх належних ОСОБА_1 при звільненні сум, роботодавець зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03.10.2023 29.12.2023 включно (в межах граничного строку, визначеного ст.117 КЗпП України) в сумі 45 722, 25 гривень.

Враховуючи, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 134,137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-282,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (,зареєстроване місцезнаходження: м .Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 45) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість по заробітній платі, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 76 204, 30 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 45 722, 25 гривень, а всього на загальну суму 121 926,55 (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот двадцять шість гривень п`ятдесят п`ять копійок).

Рішення суду щодо стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (,зареєстроване місцезнаходження: м .Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 45) на користь держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, або через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.