Справа № 740/374/24
Провадження № 6/740/33/24
УХВАЛА

06 червня 2024 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Олійник В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення,

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст.444 ЦПК України про здійснення повороту виконання рішення по виконавчому напису №1161 від 05 травня 2021 року, вчиненного приватним нотаріусом Грисюк О.В., та стягнути із АТ «Перший український міжнародний банк» 18069,99 грн. Заява обгрунтована з посиланням на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 23 лютого 2024 року, яким вказаний виконавчий напис визнаний незаконним і таким, що не підлягає виконанню.

Фактично по змісту заяви ОСОБА_1 ставиться питання про поворот виконання виконавчого напису №1161, вчиненного 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В., про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український банк» 18069,99 грн, який згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 23 лютого 2024 року по справі №740/374/24, яке набрало законної сили, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Умови, за яких можливий поворот виконання рішення, визначені ч.ч.1-3 ст.444 ЦПК України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання-це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Аналіз положень ст.444 ЦПК України (поворот виконання рішення, постанови) свідчить про те, що вказана норма регулює виключно питання повороту виконання судового рішення.

Предметом заяви ОСОБА_1 є поворот виконання виконавчого напису нотаріуса, тобто несудового рішення, і заявник фактично просить повернути виконання виконавчого напису №1161, вчинений 05 травня 2021 року, проте ЦПК України такої процесуальної дії не передбачено, тобто дана заява, із врахуванням ч.9 ст.10 ЦПК України (якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону)), не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі за даною заявою згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, при цьому вказана відмова не є перешкодою у доступі до суду, також суд звертає увагу, що ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно, особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, згідно з якої у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуті на його виконання кошти підлягають поверненню в порядку ст.1212 ЦК України.

Керуючись ст.ст.10, 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до суду з вимогою про стягнення безпідставно набутих коштів в порядку ст.1212 ЦК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя В.Олійник.