Справа № 548/2127/24
Провадження № 2/548/646/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

28.11.2024 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Лідовець Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Листопад В. Л.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання відповідного права в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовною заявою до Хорольського районного суду Полтавської області про визнання права на завершення процедури приватизації на 1/2 земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, зокрема право на земельну ділянку орієнтовно площею 0,41 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право на зазначену вище земельну ділянку ОСОБА_3 отримав відповідно до рішення Шишацької сільської Ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 19.01.1994. Оскільки ОСОБА_3 не закінчив приватизацію вказаної ділянки у зв`язку зі смертю та не отримав правовстановлюючого документа на неї, нотаріусом Державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рештою С. М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку спадкоємцям. Керуючись статтями 116, 125 ЗК України, статтями 1216, 1218, ЦК України, позивачі звернулися до суду з вимогою визнати за кожною з них право на завершення процедури приватизації на 1/2 земельної ділянки орієнтовно площею 0,41 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , шляхом здійснення позивачами дій, пов`язаних з приватизацією 1/2 земельної ділянки, в тому числі здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку та одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

У судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, хоч належно були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. У позовній заяві просили про розгляд справи за їх відсутності.

Представник Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Волошин С. М. у судове засідання не з`явився, хоч належно був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. У відзиві, поданому 07.10.2024, зазначив, що залишає розгляд даного питання на розсуд суду та просив проводити судові засідання без його участі.

Згідно із частиною першою статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до положення частини другої статті 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори № 3996 від 09.12.1997, у спадковій справі № 467 (а.с. 9).

Свідоцтвом про смерть від 13.12.1996 серії НОМЕР_1 , виданого Шишацькою сільською радою Хорольського району Полтавської області, актовий запис № 42, засвідчено факт смерті ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно зі Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 23.11.1956, актовий запис № 31, ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 16).

Відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 21.08.1953, актовий запис № 21, ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 17).

Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_4 від 01.08.2013, актовий запис № 10, засвідчується зміна прізвища ОСОБА_6 на ОСОБА_2 у зв`язку з укладенням шлюбу із ОСОБА_7 (а.с. 15).

Згідно з довідкою, виданою відділом запису актів громадянського стану Хорольської районної ради народних депутатів Полтавської області, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_8 16 жовтня 1990 року, актовий запис № 5, у зв`язку з чим було змінене її прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 13). Шлюб був розірваний 16.10.1990, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_5 від 02.03.1993, актовий запис № 501 (а.с. 14).

Відповідно до Рішення Шишацької сільської Ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 19.01.1994 ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,41 га, яка складається з однієї ділянки, розташованої біля садиби 0,41 га у с. Шишаки Хорольського району. Земельна ділянка передана для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 18).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття1218 ЦК України).

За змістом положень частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі і на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

За вимогами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Положеннями статей 6, 17, 56, 67 Земельного кодексу від 18.12.1990 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено порядок передачі земельних ділянок радами народних депутатів. Зокрема статтею 17 ЗК України в редакції від 22.06.1993 року було передбачено, що громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема для ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно зі статтею 56 цього Кодексу - не більше 0,6 га.

Відповідно до пункту першого Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92 від 26.12.1992 (далі - Декрет) сільські, селищні, міські Ради народних депутатів повинні забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Згідно із пунктом 3 Декрету передбачено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Аналіз наведених норм дозволяє виснувати про те, що право власності у громадян на земельні ділянки виникало безпосередньо на підставі рішень про їх приватизацію уповноваженими органами місцевої ради з подальшим оформленням відповідних державних актів. Громадяни набували право власності на земельну ділянку незалежно від оформлення державних актів.

Положенням абзацу другого пункту першого розділу Х Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, передбачено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи ОСОБА_3 на підставі рішення Шишацької сільської Ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 19.01.1994 став власником земельної ділянки.

Матеріали справи не містять доказів про отримання ОСОБА_3 державного акта на право власності на землю, однак вказана обставина не свідчить про втрату ним та його спадкоємцями права власності на передану спадкодавцю у власність земельну ділянку. До подібних висновків дійшов ВС у Постанові ВС від 30.06.2020 у справі № 372/2626/15-ц.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 910/3009/18, від 05.05.2020 року у справі № 750/3917/17, від 13.10.2020 року у справі № 369/10789/14-ц сформульовано загальний висновок про те, що суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З огляду на те, що ОСОБА_3 на момент смерті не здійснював реалізацію права на приватизацію земельної ділянки, оскільки така приватизація вже була завершена відповідно до Декрету, ОСОБА_3 вже був власником земельної ділянки, тому право на завершення процедури приватизації не могло перейти у спадщину.

А отже, за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 133, 259, 263-268, 274 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання відповідного права в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники:

Позивач 1: ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );

Позивач 2: ОСОБА_2 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 );

Відповідач: Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області, (адреса: вул. 1-го травня, 7, м. Хорол, Лубенського району Полтавської області, );

Повний текст судового рішення складений 06 грудня 2024 року.

Суддя Т. М. Лідовець