КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/692/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Болотова Є.В.

суддів: Музичко С.Г. Кулікової С.В.

при секретарі: Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району про визначення місця проживання малолітньої дочки та стягнення додаткових витрат на дитину

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Борця Є.О.

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 разом з матір`ю, а також стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину в розмірі 93297 гривень 70 копійок.

Позов обґрунтовано тим, що 21 вересня 2013 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 липня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний. ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку виникненням конфліктних відносин сторони не змогли дійти згоди щодо місця проживання дитини. ОСОБА_2 не спроможний забезпечити догляд та виховання дочки ОСОБА_3 та не приймає участь у додаткових витратах на дитину. Зокрема, на розвиток дочки ОСОБА_3 , вивчення нею іноземної мови, відпочинок та профілактику здоров`я дитини позивач витратив грошові кошти в загальному розмірі 186595 гривень 40 копійок. Участь сторін у вказаних витратах є рівною.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що судом не встановлено місце перебування дитини та матері на момент розгляду справи та прийнято рішення за відсутності в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із матір`ю чи батьком. Також апелянт вказує, що судом не з`ясовано думки дитини щодо вирішення питання з ким вона бажає проживати, її прихильність до кожного з батьків. При прийнятті рішення судом також не встановлено чи позивач працює, є матеріально забезпеченою і може утримувати малолітню дитину.

Крім того, вказує, що судом було відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів, які мають значення для справи, однак самостійне їх отримання стороною є неможливим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що ОСОБА_2 негативно впливає на психічний стан дитини, оскільки останній вживає алкогольні напої та вчиняє насильницькі дії і психологічне насильство по відношенню до малолітньої дитини. Вказує про перебування на розгляді у суді обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України. Зазначає, що в матеріалах справи наявний акт обстеження умов проживання дитини та докази працевлаштування позивача, що вказує на можливість утримання доньки. Стверджує, що донька не бажає проводити час із батьком та боїться його. Також позивач зазначає, що відповідач не цікавився дитиною, аліменти на її утримання не сплачує.

В судовому засіданні представник відповідач апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині рішення не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини та визначаючи місце проживання дитини із матір`ю суд першої інстанції виходив із якнайкращих інтересів дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21 вересня 2013 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві, про що був складений актовий запис №2529. Після укладення шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 1 липня 2015 року (а.с.17 т.1).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 липня 2017 року (а.с.9-11 т.1) шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірваний. Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 6 червня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 28 вересня 2018 року (а.с.12 т.1) вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_5 відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Зі змісту листа психолога Центру соціальних служб Дніпровської РДА в м. Києві №42/1021 від 29 вересня 2021 року (а.с.19-20, 146-147 т.1) вбачається, що в процесі виконання методики «Кінетичний малюнок сім`ї» першою Поліна намалювала бабусю (маму матері), потім себе, дідуся (батька матері), маму і тітку. На запитання про те, чи всі члени родини були намальовані нею, дитина відповіла: «Так». Розмір намальованих персонажів займав більшу частину альбомного аркушу, що свідчило про високу самооцінку Поліни. Крім того, на малюнку була зображена велика кількість деталей з яскравими та насиченими кольорами, що вказувало на високі показники розвитку дитини та позитивне сприйняття нею свого оточення. Працюючи з проективним тестом САТ, ОСОБА_3 пов`язувала себе з фігурою, яка співпрацювала з матір`ю. Вона інтерпретувала героїв малюнку як позитивних і товариських персонажів, між якими була присутня емоційна взаємодія, що свідчило про позитивне мислення та стабільний психоемоційний стан дитини. В роботі з цим тестом ОСОБА_3 вперше згадала про батька, проте вона не ідентифікувала його як члена своєї родини. Дитина повідомила про те, що її батько часто говорив: «Слухайся, а то получиш по попі». Він міг вдарити дитину. Виконуючи завдання за методикою «Дім-дерево-людина», Поліна намалювала великий палац з чотирма шпилями. На запитання про те, кому належав палац, дитина відповіла, що палац був її домівкою, де вона проживала з мамою, бабусею та дідусем. Ця обставина свідчила про те, що сім`я займала значне місце в житті ОСОБА_3 , їй було комфортно знаходитись у власній родині. В роботі з вправою « Чарівна країна почуттів» дитина розповіла про образу, яку вона відчула, коли її били. На запитання про те, хто її бив, ОСОБА_3 відповіла: « Тато ». Було помітно, що дитині не були приємні вказані спогади. На деякий час вона навіть посумнішала. Працюючи з методикою «Маски», дитина обрала для батька сердитий вираз обличчя. На запитання про те, коли саме він так дивився на неї, ОСОБА_3 відповіла: « Завжди ». На інше запитання про те, хто ще так дивився на неї, дитина вказала на бабусю (матір тата). В процесі виконання методики Рене Жиля, призначеної для дослідження сфери міжособистісних відносин дитини та її сприйняття внутрішньосімейних стосунків, було визначено найбільшу прихильність Поліни до дідуся Колі (батька матері). Крім того, за результатом опрацювання методики «Сходинки» дитина повідомила про те, що мама, бабуся (мама матері), дідусь (батько матері) та вчителька оцінювала її високо. На запитання про те, на якій сходинці вона знаходилась для тата, ОСОБА_3 вказала на найнижчу сходинку.

За спостереженням психолога на момент обстеження Поліна почуває себе комфортно, в безпеці та виявляє значну прихильність до матері, бабусі та дідуся.

Зі змісту висновку експерта №СЕ-19/111-21/53383-ПС від 13 грудня 2021 року (а.с.149-155 т.1) вбачається, що ставлення ОСОБА_3 до її батька ОСОБА_2 є негативним на вербальному та емоційному рівнях. Ситуація перебування дитини разом з відповідачем та його родиною є психотравмувальною для ОСОБА_3 та проявляється у порушеній прихильності до батька, небажанні розповідати про відносини з ним, негативних емоційних переживаннях, високому рівні тривожності, наявності негативного емоційного відторгнення до батька, великій кількості страхів, наявності потреби у захисті та підтримці зі сторони значимого дорослого, переживаннях, що перешкоджають емоційному комфорту. Перелічені ознаки призвели до змін в особистості дитини, а саме її емоційної сфери. Особливості та характер стосунків ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 характеризуються порушеною прихильністю, а з матір`ю ОСОБА_1 - наявністю безпечної прихильності.

Зі змісту листа начальника служби у справах дітей Гірської сільської ради Бориспільського району №76 від 12 липня 2023 року (а.с.182 т.2) вбачається, що у зв`язку з тимчасовим виїздом ОСОБА_1 разом з дитиною у безпечне для них місце виявилось неможливим складення письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до акту обстеження про встановлення фактичного місця проживання Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 04.11.2021 року встановлено фактичне проживання ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявні довідки, датовані 2021 роком, про відвідування ОСОБА_3 різноманітних позакласних гуртків, навчання дитини у загальноосвітній та у дитячій музичній школах.

Отже, дитина проживала разом із матір`ю, яка забезпечувала їй повний і гармонійний розвиток та рівень життя, необхідний для такого розвитку.

Так, сторонами не заперечується факт перебування позивача з дитиною поза межами України.

Зі змісту листа консульського відділу Посольства США в Україні від 25 липня 2023 року (а.с.190 т.2) вбачається, що ОСОБА_3 отримала візу для виїзду до США та з червня 2022 року перебуває на території цієї країни.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.03.2020 року в справі № 182/2037/17 матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки судам перш за все слід брати до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків по вихованню дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та повинні виходити із якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Прихильність дитини до матері підтверджується листом психолога Центру соціальних служб Дніпровської РДА в м. Києві №42/1021 від 29 вересня 2021 року, а також висновком експерта №СЕ-19/111-21/53383-ПС від 13 грудня 2021 року.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом не з`ясовано думки дитини щодо вирішення питання з ким вона бажає проживати, її прихильність до кожного з батьків, апеляційний суд не приймає, враховуючи наявність в матеріалах справи вищевказаних доказів.

Крім того, вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини із матір`ю суд першої інстанції брав до уваги, що станом на день ухвалення судового рішення ОСОБА_3 виповнилось лише 8 років та, враховуючи фізіологічні потреби та пов`язані з ними психологічні особливості, дійшов висновку, що гармонійний розвиток малолітньої восьмирічної дівчинки, що краще може забезпечити матір, а не батько дитини.

Апеляційний суд погоджується із посиланням сулу першої інстанції про те, що відсутність висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини в матеріалах цивільної справи не може бути автоматичною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки в такому випадку спірні правовідносини так і залишаться не врегульованими, що суперечить меті цивільного судочинства. Відтак, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи відповідного висновку судом відхиляються.

Разом із цим, апеляційний суд бере до уваги той факт, що в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатися з матір`ю на території США.

Також апеляційним судом враховано, що дитина протягом тривалого часу проживала із матір`ю та вважає правильним висновок суду про те, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Обставин, які б вказували на неможливість подальшого проживання малолітньої доньки разом із матір`ю не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови суду в задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження даної справи із справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, колегія суддів відхиляє, оскільки дана обставина не призвела до невірного вирішення спору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не встановлено місце перебування дитини та матері на момент розгляду справи спростовується поясненнями сторін, які не заперечують перебування ОСОБА_1 із дитиною на території США.

Доводи скаржника про те, що при прийнятті рішення судом також не встановлено чи позивач працює, є матеріально забезпеченою і може утримувати малолітню дитину суд відхиляє. При поданні позову позивачем надано достатньо доказів на підтвердження забезпечення дитини необхідним для її гармонійного розвитку. Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка видана ФОП ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала у ФОП ОСОБА_12 на посаді товарознавця з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року (а.с. 238 т.1).

Апелянт також посилається на відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів, які мають значення для справи, однак самостійне їх отримання стороною є неможливим. Водночас, апелянтом не зазначено у витребуванні яких доказів було судом було відмовлено, а тому вказаний довід колегія суддів вважає необґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлене з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді