Справа №932/5197/24
Провадження № 2/932/2032/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просив суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 15.06.2021 та зареєстрований в реєстрі за №168258, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у розмірі 7 659,60 грн.

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Ю.В. суму набутих без достатньої правової підстави коштів у розмірі 8 825,56 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, про що, між іншим вказує те, що заборгованість, на момент вчинення виконавчого напису, не була безспірною та кредитний договір, який не укладався, не є нотаріально посвідченим. Також зазначено про те, що у разі скасування виконавчого напису, кошти перераховані на його виконання та у зв`язку з його виконанням, повинні бути повернуті.

З огляду на вищезазначене, з метою захисту своїх прав, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.06.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачам надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідачі є такими, що належним чином повідомлені про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористались.

Третій особі надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, третя особа є такою, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання пояснень, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалася.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису за реєстровим №168258 вчиненого 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №/242791 від 16.02.2020 у розмірі 6 459,60 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису, що загалом становить 7 659,60 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М., 11.08.2021, відкрито виконавче провадження №66482620 з виконання виконавчого напису №168258 від 15.06.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» боргу у розмірі 7 659,60 грн. Виконавчий збір становить 765,96 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. від 11.08.2021 у межах виконавчого провадження №66482620, визначено розмір мінімальних витрат на рівні 400,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. від 11.08.2021, у межах виконавчого провадження №66482620, визначено розмір основної винагороди у сумі 765,96 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. від 25.08.2021, у межах виконавчого провадження №66482620, накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8 825,56 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. від 01.02.2023, виконавче провадження №66482620 передано приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Кдрановському Ю.В.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Ю.В. від 02.02.2023, прийнято виконавче провадження №66482620.

Згідно копії платіжної інструкції від 26.05.2023, ОСОБА_2 , у межах виконавчого провадження №66482620, було перераховано суму у розмірі 8 825,56 грн. Отримувач ОСОБА_3 .

За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

29 червня 1999 року на виконання вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).

Відповідно до п.1 вказаної постанови документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим за подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально.

Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14 залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За правилами, встановленими статтею 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок), встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог.

При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо.

Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 21.09.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, вбачається, що нотаріус не має законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими та за наявності підстав вважати відсутнім факт безспірності заборгованості.

Згідно з частинами 1, 4 статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналіз приведених норм процесуального права дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципами змагальності та диспозитивності.

Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо).

В той же час, згідно з процесуальним законом, на відповідача, на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин, покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав.

Оскільки позивачем зазначається про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону, на відповідача покладено обов`язок по спростуванню вказаного доводу шляхом надання доказів щодо нотаріального посвідчення договору у зв`язку з невиконанням якого було нараховано заборгованість.

Виходячи з того, що позивачем було здійснено всіх можливих дій для здобуття доказів на підтвердження доводів викладених у позові, а відповідачем проігноровано виниклий спір, що знайшло своє відображення у не наданні відзиву та доказів на спростування доводів останнього, заявлені позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса №168258 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до висновку викладеного колегією суддів ВС/КЦС у постанові від 08.09.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №201/6498/20, судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Згідно ч.ч. 3, 7 ЗУ «Про виконавче провадження», стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. У разі якщо стягнуті з боржника грошові кошти не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових коштів.

З огляду на те, що матеріали справи не містять даних, які б свідчили про знаходження коштів у розмірі 7 659,60 грн. (сума за виконавчим написом нотаріуса), на час розгляду справи, на депозитному рахунку приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Ю.В., заявлена вимога в частині стягнення вказаної суми не підлягає задоволенню.

Згідно приписів ЗУ «Про виконавче провадження», приватний/державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч.7 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно ч.1 ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

З огляду на те, що виконавчий напис нотаріуса на виконання якого було відкрито виконавче провадження у зв`язку з чим стягнуто витрати передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» визнано таким, що не підлягає виконанню, а також враховуючи приписи ст.1212 ЦК України у взаємозв`язку із приписами ЗУ «Про виконавче провадження», з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Ю.В. на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 1 165,96 грн.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач при поданні позову до суду був звільнений від його сплати за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., що зареєстрований в реєстрі за №168258, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЕКТ» заборгованість за договором №/242791.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича (03142, м.Київ, вул.Академіка Кримського, 27-А, офіс 234) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму у розмірі 1 165 (одна тисяча сто шістдесят п`ять) грн. 96 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол

28 листопада 2024 року