УХВАЛА

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 363/3965/15

провадження № 61-3338зно24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І., Дундар І. О., Русинчука М. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , Національний банк України, про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені скасовано і в задоволенні позову в цій частині відмовлено. Постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині зменшення розміру стягнених процентів за користування грошовими коштами та розміру загальної суми стягнення змінено, зменшено розмір стягнених процентів до 381 369,84 грн та розмір загальної суми стягнення до 9 391 969,60 грн. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судового збору змінено, зменшено розмір судового збору до 6 090,00 грн. В іншій оскарженій частині постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року залишено без змін. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 15 397,96 грн судових витрат на сплату судового збору.

06 березня 2024 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року за нововиявленими обставинами, яку зареєстровано Верховним Судом 07 березня 2024 року.

До зазначеної заяви додано заяву про відвід суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І., Дундар І. О., Русинчука М. М.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І., Дундар І. О., Русинчука М. М. визнано необґрунтованою. Заяву про відвід суддів передано для вирішення зазначеного питання іншому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І., Дундар І. О., Русинчука М. М. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року за нововиявленими обставинами у цій справі відмовлено.

18 березня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 (вх. № 9167/2/220-24 від 18.03.2024), у якій заявник просить заяву про відвід розглянути за його участі та врахувати усі його доводи, в тому числі, наведені у цій заяві, з урахуванням матеріалів справи № 363/3965/15-ц та оригіналів постанови та ухвали Верховного Суду від 23 лютого 2022 року.

Вказує, що ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2024 року його заяву про відвід визнано необґрунтованою. У зв`язку з цією ухвалою, підтримуючи заявлений відвід, акцентовано заявляє, що при формуванні заяви про відвід він виписував її так, щоб у суду не було можливості послатись на традиційне формулювання при відмові у відводах (незгода з прийнятим рішенням), хоча суд на це в ухвалі від 13 березня 2024 року все рівно послався. Наполягає, що суть його заяви про відвід у іншому, постанова Верховного Суду від 23 лютого 2022 року прийнята дійсно «заднім» числом, як і процесуальна ухвала. Особливості розгляду у касаційному письмовому провадженні не скасовують приписи частин п`ятої, сьомої статті 268 ЦПК України, які нормують, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення та що рішення суду підписується усім складом суду у день його складення і додається до справи. Описані ним обставини свідчать про те, що 23 лютого 2022 року постанова не могла бути підписана. При вирішенні заяви про відвід має бути надана ретельна юридична оцінка усім наведеним доводам з дослідженням оригіналів ухвали Верховного Суду від 23 лютого 2022 року та постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року.

18 березня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 (вх. № 9284/0/220/220-24 від 18.03.2024) у доповнення до попередньої заяви.

Звертає увагу на те, що, на його погляд, повинні бути обов`язково дослідженні матеріли, додані до цієї заяви, зокрема ті, які були передані судді-доповідачеві Краснощокову Є. В. 23 лютого 2022 року о 17:35 год. Ураховуючи обсяг матеріалів їх вивчення мало зайняти значний час, що було неможливим зробити у останній передвоєнний день, тим більше у неробочий час. З високою вірогідністю ухвали про поновлення касаційного провадження і про відмову у задоволенні клопотань учасників також прийняті «заднім» числом. Схоже на те, що судова колегія створила собі «алібі» «заднім» числом своєї активної діяльності, допустивши мимоволі істотну правову помилку щодо правил територіальної підсудності.

Аналіз наведених заяв, з урахуванням того, що заява про відвід від 06 березня 2024 року розглянута, свідчить про те, що ці заяви фактично є новим зверненням з твердженням про наявність підстав для відводу суддів.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд касаційної інстанції не вбачає необхідності вирішення наведеного питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, тому відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд заяви про відвід за його участі.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У статті 37 ЦПК України наведений перелік обставин, за яких не допускається повторна участь судді в розгляді справи.

Водночас зміст заяв ОСОБА_1 , які надійшли до Верховного Суду 18 березня 2024 року, про відвід суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І., Дундар І. О., Русинчука М. М. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Вказівка заявника про наявність підстав вважати, що ухвали Верховного Суду від 23 лютого 2022 року також прийняті «заднім» числом, як і постанова Верховного Суду від 23 лютого 2022 року, оскільки їх вивчення мало зайняти значний час, що було неможливим зробити у останній передвоєнний день, тим більше у неробочий час, ґрунтується на припущеннях. Посилання на порушення судом частин п`ятої, сьомої статті 268 ЦПК України у зв`язку з недотриманням вимоги про підписання постанови та ухвал усім складом суду у день їх складення є необґрунтованими, оскільки справу розглянуто судом касаційної інстанції у порядку письмового провадження. Крім того, такі посилання жодним чином не можуть свідчити про наявність обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів колегії. При цьому необхідно взяти до уваги те, що 24 лютого 2022 року держава-агресор розпочала повномасштабне вторгнення в Україну.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддів, питання про відвід відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд заяви про відвід за його участі.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І., Дундар І. О., Русинчука М. М. визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І., Дундар І. О., Русинчука М. М. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук