Справа № 462/8761/23 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/1896/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Кісіля Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності є власником квартири АДРЕСА_1 .

Власниками вказаної квартири, окрім неї, також є: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_6 .

Після відкриття спадщини на майно за померлим встановлено, що згадану квартиру накладено арешти, зареєстровані Першою львівською державною нотаріальною конторою 26 січня 2007 року. Арешти на квартиру було накладено на підставі постанови Управління МВС України у Львівській області № 4202 від 04 вересня 2003 року в межах кримінального провадження № 141-1530.

Кримінальна справа № 141-1530 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 була скерована до суду та вироком Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2006 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджені до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання із встановленням іспитового строку протягом одного року. ОСОБА_4 засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку протягом одного року.

Однак, вказаним вироком суду не було вирішено питання скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої є позивач. ОСОБА_1 у справі не була учасником кримінального провадження № 141-1530, такий вид санкції як конфіскація майна за результатами розгляду згаданого кримінального провадження також судом не застосовувався, відтак оскільки продовження застосування арешту на квартиру порушує її права як співвласника квартири вільно володіти та розпоряджатись належним їй майном.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- скасувати арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , який накладений на підставі постанови Управління МВС України у Львівській області № 4202 від 04 вересня 2003 року;

- скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408723, зареєстровано: 26 січня 2007 року за № 4408723 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04.09.2003 Управління МВС України у Львівській області;

- скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408745, зареєстровано: 26 січня 2007 року за № 4408745 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04 вересня 2003 року Управління МВС України у Львівській області;

- скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408745, зареєстровано: 26 січня 2007 року за № 4408755 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04 вересня 2003 року Управління МВС України у Львівській області.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття арешту з майна відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачка є законним власником квартири за адресою АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності і така квартира набута останньою у спосіб, визначений законом.

Вказує, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових грав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Зазначає, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом.

Стверджує, що такий спосіб захисту порушених прав позивача вимога про скасування записів Про проведену державну реєстрацію прав, передбачався у попередній редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року у справі N° 916/2464/19 та постанові від 16 вересня 2020 року у справі №352/1021/19.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року скасувати.

16 липня 2024 року від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу. Наголошують, що стороною позивача не доведено належними та допустимими у розумінні ст. 81 ЦПК України доказами заявлених позовних вимог, суду не представлено вироку суду, відтак відсутня можливість безсумнівного встановлення та перевірки обставин в частині вирішення судом питання не призначення покарання у виді конфіскації майна, з метою ймовірного забезпечення якої і накладався арешт, як і не надано документів, що слугували підставами для реєстрації обтяжень за № 4408723 та № 4408745, при цьому зазначені обтяження на майно зареєстровано у реєстрі заборон відчуження вже після постановлення вироку суду та щодо осіб, які за відомостями свідоцтва про право власності на квартиру станом на 1996 рік, не є власниками такого майна, а тому на підставі наявних суперечливих фактичних даних справи відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову про скасування арешту. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Кісіль Р.В. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 11 вересня 1996 Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 (згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , виданого 24 квітня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану прізвище після одруження ОСОБА_12 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого 14 березня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Єршов Віктор Ілліч помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із змісту запиту приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якиміва Н.Б. у зв`язку із відкриттям спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , а також із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешти: реєстраційний номер обтяження 4408723, який зареєстровано 26 січня 2007 року реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04 вересня 2003 року, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_8 ; реєстраційний номер обтяження: 4408745, який зареєстровано 26 січня 2007 року реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04 вересня 2003 року, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_9 . Також: реєстраційний номер: 4408755, який зареєстровано 26 січня 2007 року реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04 вересня 2003 року, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_4 .

Згідно відповіді Слідчого управління ГУ НП у Львівській області № 34530/16/02-23 від 21 грудня 2023 року та Управління інформаційно-аналітичної підтримки № 283521/01-2023 від 20 грудня 2023 року кримінальна справа № 141-1530, порушена СУ УМВС України у Львівській області 20 травня 2002 за ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 361 КК України щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 20 липня 2002 року скерована до суду в порядку ст. 232 КПК України (в редакції 1960 року) та вироком Галицького районного суду від 26 грудня 2006 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 засуджені до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання із призначенням іспитового строку протягом 1 року. ОСОБА_4 засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком протягом 1 року.

Згідно постанови слідчого СУ УМВСУ у Львівській області Покидька В.М. від 03 вересня 2003 року про накладення арешту в ході здійснення досудового розслідування у кримінальній справі № 141-1530 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 361, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає конфіскацію майна, з огляду на необхідність забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна та з метою забезпечення можливого в майбутньому цивільного позову, постановлено накласти арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_4 , де б воно не знаходилось.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що стороною позивача не доведено належними та допустимими у розумінні ст. 81 ЦПК України доказами заявлених позовних вимог, не представлено вироку суду, відтак відсутня можливість безсумнівного встановлення та перевірки обставин в частині вирішення судом питання непризначення покарання у виді конфіскації майна, з метою ймовірного забезпечення якої і накладався арешт, як і не надано документів, що слугували підставами для реєстрації обтяжень за № 4408723 та № 4408745, при цьому зазначені обтяження на майно зареєстровано у реєстрі заборон відчуження вже після постановлення вироку суду та щодо осіб, які за відомостями свідоцтва про право власності на квартиру станом на 1996 рік, не є власниками такого майна.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Згідно із ст. 409 КПК України 1960 р., питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку.

Галицький районний суд м. Львова в ухвалі від 12 червня 2024 року дійшов висновку, що при постановлені вироку Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2006 року у справі №1-3/2006, питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту не вирішувалось, вирок набрав законної сили 09 січня 2007 року, потреба подальшому арешті майна відпала, відтак суд вирішив клопотання адвоката Смолинця Ярослава Івановича в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити, скасувати арешт, накладений постановою слідчого Управління УМВС України у Львівській області у кримінальній справі №141-1530 від 03 вересня 2003 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Встановивши, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова в ухвалі від 12 червня 2024 року скасовано арешт, накладений постановою слідчого Управління УМВС України у Львівській області у кримінальній справі №141-1530 від 03 вересня 2003 року на квартиру АДРЕСА_1 , по суті вирішена позовна вимоги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в цій частині із закриттям провадження з підстав ч. 4 ст. 364 ЦПК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішень державного реєстратора: №4408723, зареєстрованого: 26 січня 2007 року, №4408745, зареєстровано: 26 січня 2007 року, №4408745, зареєстровано: 26 січня 2007 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якиміва Н.Б. вбачається, що у зв`язку із відкриттям спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , а також із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешти: реєстраційний номер обтяження - 4408723, який зареєстровано 26 січня 2007 року реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04 вересня 2003 року, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_8 ; реєстраційний номер обтяження: 4408745, який зареєстровано 26 січня 2007 року реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04 вересня 2003 року, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_9 . Також: реєстраційний номер: 4408755, який зареєстровано 26 січня 2007 року реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04 вересня 2003 року, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_4 .

Окрім цього, судом встановлено, що постанова б/н, якою слідчим у межах проведення досудового розслідування у кримінальній справі № 141-1530 постановлено про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яка є співвласником кв. АДРЕСА_1 прийнята слідчим 03 вересня 2003 року та скерована 04 вересня 2003 року Першій Львівській державній нотаріальній конторі супровідним листом за № 4202.

З наведеного вище вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 з посиланням на постанову у кримінальній справі № 141-1530, яка прийнята слідчим 03 вересня 2003 року та скерована 04 вересня 2003 року Першій Львівській державній нотаріальній конторі супровідним листом за № 4202.

Проте, арешт, накладений постановою слідчого Управління УМВС України у Львівській області у кримінальній справі №141-1530 від 03 вересня 2003 року на квартиру АДРЕСА_1 , скасовано ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року.

За таких обставин, має місце необґрунтоване обмеження прав на спадкове майно ОСОБА_6 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218, частини 5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Отже, звернувшись до нотаріуса та прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , його донька ОСОБА_1 , набула права на спадщину. Водночас, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, позивачем доведено, що наявність обтяжень на майно спадкодавця перешкоджає ОСОБА_1 , як спадкоємцю, набути право власності на квартиру в порядку спадкування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно.

Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача, що дає підстави для часткового задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

З огляду на те, що достатнім та ефективним способом відновлення порушених прав позивачки буде скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого та припинення обтяження речових прав, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про скасування обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: № 4408723 від 26 січня 2007 року; № 4408745 від 26 січня 2007 року та № 4408755 від 26 січня 2007 року.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року.

Враховуючи наведене апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408723, зареєстровано: 26 січня 2007 року за № 4408723 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04.09.2003 Управління МВС України у Львівській області;

Скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408745, зареєстровано: 26 січня 2007 року за № 4408745 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04 вересня 2003 року Управління МВС України у Львівській області;

Скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408745, зареєстровано: 26 січня 2007 року за № 4408755 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04 вересня 2003 року Управління МВС України у Львівській області.

В частині скасування постанови слідчого Управління УМВС України у Львівській області у кримінальній справі №141-1530 від 03 вересня 2003 року провадження - закрити з підстав ч. 4 ст. 364 ЦПК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.