Справа № 485/1759/24
Провадження №2/485/469/24
09 грудня 2024 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі
головуючої судді Бодрової О.П.,
за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення кредитної заборгованості,
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У серпні 2024 року Акціонерне Товариство «СЕНС БАНК» (далі АТ «СЕНС БАНК») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 163652,80 грн та сплачений судовий збір.
Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 19 серпня 2024 року прийняла до розгляду позовну заяву та відкрила провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Позиції учасників справи
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомили.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
За п. 1.1.3 одночасно з укладенням цього договору, з метою забезпечення сплати страхових платежів за договором страхування, передбаченим п. 3.3.5 цього договору, з позичальником укладається договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080608СП від 06.08.2008.
Кредит надається позичальнику на наступні цілі: споживчі потреби (п. 1.2 договору).
11 листопада 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1 про внесення змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №Ф080607П від 06.05.2008, згідно якого сторони домовились, з 17.11.2008 встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 11,9 % річних.
06 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір поруки №02-23-Ф080607П-907, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту №Ф0800607П від 06.05.2008.
06 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено договір поруки №02-23-Ф080607П-908, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту №Ф0800607П від 06.05.2008.
11 листопада 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №02-23-Ф080607П-907 від 06.05.2008, за яким, у зв`язку із підписанням 11.11.2008 сторонами Додаткової угоди №1 до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №Ф080607П від 06.05.2008, сторони дійшли згоди внести зміни до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 статті 2 договору поруки.
19 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №02-23-Ф080607П-908 від 06.05.2008, за яким, у зв`язку із підписанням 19.01.2011 сторонами Додаткової угоди №2 до договору невідновлювальної кредитної лінії №Ф080607П від 06.05.2008, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 11.11.2008, сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.1 статті 1, підпункту 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 статті 2 договору поруки.
12 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір №2 до договору поруки №02-23-Ф080607П-907 від 06.05.2008, за яким, у зв`язку із підписанням 12.06.2012 сторонами Додаткових угод №3,4 до договору невідновлювальної кредитної лінії №Ф080607П від 06.05.2008, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 11.11.2008, Додаткової угоди №2 від 27.12.2010, сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.1 статті 1, підпункту 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 статті 2 договору поруки.
12 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено договір №2 до договору поруки №02-23-Ф080607П-908 від 06.05.2008, за яким, у зв`язку із підписанням 12.06.2012 сторонами Додаткових угод №3,4 до договору невідновлювальної кредитної лінії №Ф080607П від 06.05.2008, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 11.11.2008, Додаткової угоди №2 від 27.12.2010, сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.1 статті 1, підпункту 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 статті 2 договору поруки.
Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків своїм рішенням від 28 січня 2016 року вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість по договору кредиту в сумі 245903,30 грн.
Рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019, було припинено Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк».

12.08.2022 Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. Окрім того, 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, а саме змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Згідно наданого до суду розрахунку, станом на 23.02.2022 сума боргу за кредитним договором № Ф080607П від 06.05.2008 становить: заборгованість за ставкою 3% річних 33800,24 грн; заборгованість за інфляційними витратами 129852,55 грн, що загалом складає 163652,80 грн.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст.626, ч. 1 ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Так ПАТ «Укрсоцбанк» скористався своїм правом, та звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, яка станом на 23.02.2022 становить 163652,80 грн. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі Договору поруки № 02-23-Ф080607П-907 від 06.05.2008, №02-23-Ф080607П-908 від 06.05.2008 солідарно відповідають перед позивачем у повному обсязі зобов`язань.

Позивачем заявлено вимоги, щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 33800,24 грн за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, а також заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 129852,55 грн за період з 12.03.2017 по 23.02.2022.

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Таким чином, з ухваленням судом у 2016 році рішення про стягнення з відповідачів заборгованості не припинилося та триває до моменту фактичного виконання ними грошового зобов`язання. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних, а також інфляційних витрат, виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання.

Розміри заборгованості та її складові відповідачі не спростували, контр розрахунку боргу не надали. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором, не заявлялось.

Згідно приписів ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановленні обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем порушення відповідачами взятих зобов`язань та утворення заборгованості, яка нічим не спростована, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача в розмірі 3028,00 грн, тобто по 1009,33 грн з кожного.

На підставі ст. 549-551, 553, 554, 610, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, керуючись ст. 4, 6, 10, 12, 76, 81, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280, 283, 287 ЦПК України суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» суму заборгованості за кредитним договором №Ф080607П від 06 травня 2008 року у розмірі 163652,80 грн (сто шістдесят три тисячі шістсот п`ятдесят дві гривні вісімдесят копійок).

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень) грн, тобто по 1009,33 грн (одна тисяча дев`ять гривень тридцять три копійки) з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повне рішення складено 09 грудня 2024 року.

Позивач:

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», зареєстроване місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П.Бодрова