ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1988/24Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М.
Провадження № 22-ц/817/1008/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №601/1988/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року, ухвалене суддею Шульгач Н.М., повний текст якого складено 28 серпня 2024 року, в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал», позивач, апелянт) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що 17.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі первісний кредитор) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №142032288 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 12000 грн строком на 30 днів зі сплатою 1.88 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 142032288 від 17.10.2021. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №142032288 від 17.10.2021. В подальшому, 06.03.2024, між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №06/03/24 та акт прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №06/03/24 від 06.03.2024, відповідно до яких до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 50949.40 грн, з яких 12000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 38949.40 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідачка не виконує умови взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором №142032288 від 17.10.2021 не погашена.

В зв`язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №142032288 від 17.10.2021 у розмірі 50949.40 грн, сплачений ними судовий збір в розмірі 2422.40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Заочним рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Юніт Капітал» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що у справі наявні належні та допустимі докази відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «Юніт Капітал», тому протилежні висновки суду вважає безпідставними.

Акцентує увагу на тому, що Договір факторингу №28/1118-01 діяв з 28.11.2018 до 31.12.2022 включно (із урахуванням додаткових угод).

Вказує, що реєстр передачі прав вимоги складено в межах строку дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року у відповідності до наступних редакцій. Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Також апелянт зазначає, що вказаний договір факторингу у встановленому законом порядку недійсним не визнавався та не є предметом спору у даній справі, а неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту.

Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду зміні її мотивувальної частини, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

17.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №142032288 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV7HY68, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на суму 12000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 Договору).

Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

За даними платіжного доручення №3054ef3d-ca79-4b50-a39b-8113f4102d1b та довідки щодо дій позичальника і інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (сформовано 30.08.2023), ОСОБА_2 на підставі Договору від 17.10.2021 №142032288 надано кредит в сумі 12000 грн строком на 30 днів, з процентною ставкою 1.980 % в день, який перераховано на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Згідно виписки з особового рахунка за Кредитним договором №142032288, станом на 10.06.2024 заборгованість за кредитним Договором №142032288 від 17.10.2021 не погашена і складає 50949.40 грн, з яких: 12000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 38949.40 грн прострочена заборгованість за процентами.

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого Клієнт відступив Факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а Фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додатковими угодами до даного договору №19, №26 та №27.

Відповідно до додаткової угоди №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2019 строк дії договору продовжується до 31.12.2020.

Згідно додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 текст договору викладено у новій редакції та строк дії договору продовжено до 31.12.2021 включно (п.8.2).

Згідно додаткової угоди №27 від 31.12.2021 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2022 включно.

Згідно витягу з Реєстру права вимоги №186 від 21.12.2021 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018, Клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив Факторові ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги заборгованості в сумі 31639.00 грн, згідно кредитного договору №142032288, до боржника ОСОБА_2

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 03.08.2021 до договору факторингу№05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії договору продовжується до 31.12.2022.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 30.12.2022 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії договору продовжується до 30.12.2024.

Згідно витягу з Реєстру права вимоги №10 від 31.07.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, Клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив Факторові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги заборгованості в сумі 50949.40 грн згідно кредитного договору №142032288, до боржника ОСОБА_2

06.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу №06/03/24, згідно з умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №06/03/24 від 06.03.2024, Клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступив Факторові ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги заборгованості в сумі 50949.40 грн згідно кредитного договору №142032288 до боржника ОСОБА_2 .

За даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон плюс», сума заборгованості за кредитним договором №142032288 станом на 31.07.2023 складає 50949.40 грн, з яких: 12000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 38949.40 грн прострочена заборгованість за процентами.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що не може відступатися вимога, яка на час укладання договору факторингу ще не існувала. Зокрема, позивачем не доведено факту переходу права грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №142032288 від 17.10.2021 згідно договорів факторингу від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», оскільки первісний договір факторингу було укладено 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору №142032288, який був укладений лише 17.10.2021.

Крім того, суд зазначив, що позивачем не надано доказів оплати за договорами факторингу, а також про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З кредитного договору №142032288 від 17.10.2021, укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_2 підписала його одноразовим ідентифікатором MNV7HY68, відправленим 17.10.2021 року о 09:18:00, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі №132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Договір містить податковий номер ОСОБА_2 , адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що факт перерахунку на банківську картку відповідачки ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджено належними та допустимими доказами.

Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що вказаний кредитний договір не був укладеним.

Що стосується договорів факторингу, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як було встановлено судом, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, термін дії якого продовжувався додатковими угодами №19, №26 та №27 до 31.12.2022 включно.

Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Згідно п.п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме в реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

Як вірно зазначив місцевий суд в оскаржуваному рішенні, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.

Однак, на думку колегії суддів, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що право вимоги за спірним кредитним договором від 17.10.2021 не могло бути передане на підставі договору факторингу, який був укладений раніше, оскільки у вказаних вище правових позиціях Верховного Суду, на які послався суд першої інстанції, касаційний суд вказував на те, що відступлення майбутньої вимоги можливе, однак за умови її визначеності.

Тобто, колегія суддів зазначає, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 договір факторингу №28/1118-01 є триваючим правочином та додатковими угодами №19, №26 та №27 термін його дії неодноразово продовжувався (до 31.12.2022 включно). В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод.

Складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від Клієнта до Фактора.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, термін якого продовжено до 31.12.2021, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №185 від 21.12.2021, в тому числі щодо ОСОБА_2 за спірним кредитним договором (а.с.42). Разом з тим, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги від 21.12.2021, не долучено до матеріалів справи Акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором.

Це ж стосується і наявного в матеріалах справи реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 (а.с.52), підписаного уже ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», Акт прийому-передачі чи додатковий договір щодо передачі яких, в тому числі за спірним кредитним договором, в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, рішення суду підлягає зміні в мотивувальній частині щодо вказівки про неможливість переходу права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, який укладений раніше, ніж кредитний договір.

Щодо відсутності доказів оплати за договорами факторингу.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018, від 05.08.2020 та від 06.03.2024.

Таким чином, позивач ТОВ «Юніт Капітал» не надало доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Юніт Капітал» не надало належних доказів переходу права вимоги щодо боржниці ОСОБА_2 за кредитним договором №142032288 від 17.10.2021 від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Щодо суми боргу за кредитним договором.

Колегія суддів зазначає, що згідно з реєстром прав вимоги №186 від 21.12.2021, підписаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», загальна заборгованість відступленої грошової вимоги щодо ОСОБА_2 становить 31639.00 грн (а.с.42). В той же час, згідно реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 (а.с.52), підписаного уже ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», загальна заборгованість відступленої грошової вимоги щодо ОСОБА_2 вже становить 50949.40 грн. Однак, жодного обґрунтування збільшення розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором в період з 21.12.2021 до 31.07.2023 позивачем не надано.

Доводи апелянта щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.

З огляду на викладене, зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» слід задовольнити частково, а заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2024 року.

Головуючий

Судді