Ухвала

06 червня 2024 року

м. Київ

справа № 553/4745/22

провадження № 61-126 вп 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу для визначення підсудності.

2. Червонозаводський районний суд міста Харкова розпорядженням голови від 14 травня 2024 року, відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 21 березня 2024 року, зазначені матеріали справи направив до Верховного Суду для визначення підсудності. В розпорядженні зазначено, що у вересні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шалько О. А. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Червонозаводський районний суд міста Харкова заочним рішенням від 15 травня 2023 року позов задовольнив. Червонозаводський районний суд міста Харкова ухвалою від 04 вересня 2023 року задовольнив заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі № 553/4745/22 та скасував заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 травня 2023 року. В подальшому Червонозаводський районний суд міста Харкова заочним рішенням від 14 грудня 2023 року позов задовольнив. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 50 від 04 березня 2011 року розірвав. 12 січня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Д. С., подав апеляційну скаргу. Харківський апеляційний суд постановою від 21 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив, рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2023 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для виконання вимог статті 29 ЦПК України. Харківський апеляційний суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 04 березня 2011 року, який зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що був складений відповідний актовий запис № 50, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується їх копіями свідоцтв про народження. Відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України. Як вбачається з відмітки у закордонному паспорті ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , остання виїхала за межі України 11 березня 2022 року. Відповідно до відміток у закордонному паспорту ОСОБА_2 № НОМЕР_3 , останній виїжджав за межи України 11 березня 2022 року, повернувся 26 грудня 2022 року та повторно переткнув державний кордон 16 січня 2023 року. ОСОБА_2 надано дозвіл на тимчасове проживання в Німеччині, що підтверджується посвідкою № НОМЕР_4 , переклад якої зроблено Перекладацьким Агентством «Гольфстрім». Отже судом встановлено, що обидві сторони є громадянами України, однак проживають поза межами її території - у Німеччині, а саме, як зазначено відповідачем в апеляційній скарзі та підтверджено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, у місті Ганновер. З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції вказав, що не має змоги самостійно визначити суд, якому територіально підсудна дана справа, оскільки, згідно з вимогами статті 29 ЦПК України, визначення підсудності даної справи належить до компетенції судді Верховного Суду.

3. Враховуючи викладені обставини, посилаючись на статтю 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦПК України), Червонозаводський районний суд міста Харкова просить визначити підсудність справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

4. Статтею 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

5. З наданих матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 11 березня 2022 року виїхала за межі України, що підтверджується відміткою у її закордонному паспорті № НОМЕР_2 . ОСОБА_2 надано дозвіл на тимчасове проживання в Німеччині, що підтверджується посвідкою № НОМЕР_4 , переклад якої зроблено Перекладацьким Агентством «Гольфстрім». Доказів постійного проживання сторін спору за межами України матеріали справи не містять, адже наведені матеріали підтверджують ту обставину, що як позивачка так і відповідач за межами України, а саме у місті Ганновер Німеччина, проживають не постійно, а тимчасово.

6. Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

7. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

8. ЦПК України встановлений порядок та підстави передачі справи з одного суду до іншого.

9. Статтею 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

10. Верховний Суд виходить з того, що відповідно до положень статті 29 ЦПК України суддя Верховного Суду визначає підсудність справ, якщо обидві сторони справи постійно проживають за межами України, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які також постійно проживають за межами України, адже випадки тимчасового проживання чи перебування сторін спору за кордоном не виключають застосування статей 27 та 28 ЦПК України. Інших випадків визначення підсудності Верховним Судом процесуальним законом не передбачено.

11. Отже з урахуванням змісту статей 29 та 31 ЦПК України, а також тимчасового мешкання сторін у справі за межами України, Верховний Суд не вбачає підстав для вирішення питання визначення підсудності даної цивільної справи.

Керуючись статтями 29, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. У визначенні підсудності у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відмовити.

2. Матеріали цивільної справи № 553/4745/22 з доданими до неї матеріалами повернути Червонозаводському районному суду міста Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк