Справа № 139/882/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Коломійцевої В.І.,

секретаря судового засідання Слободянюк О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: орган опіки та піклування Вендичанської селищної ради Вінницької області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що з 14.09.2015 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Подружні відносини між ним та відповідачкою не склалися. В травні 2022 року відповідачка виїхала до Чехії. Після виїзду ОСОБА_3 за кордон син залишився проживати з ним. В березні 2023 року він звернувся із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 29 серпня 20203 року визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 із ним ОСОБА_1 . Із часу припинення відносин з ним відповідачка не приймає участі у вихованні, утриманні сина. Його життям та здоров`ям не цікавиться, процесом навчання у школі, моральним та фізичним розвитком також, тобто умисно неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі, залучено до участі в справі Орган опіки та піклування Вендичанської селищної ради Вінницької області. Підготовче засідання призначено на 13.02.2024.

13.02.2024 підготовче засідання було відкладене через неявку відповідача та відсутністю відомостей про вручення їй повідомлення про дату, час та місце проведення цього засідання.

Відповідч відзову не подала, хоча належним чином була обізнана про відкриття провадження у цій справі, отримала копію позову та інших матеріалів (а.с.39-40)

Ухвалою суду від 27.02.2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 20 березня 2024.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином (а.с.46). Про причини неявки суду не повідомила, із будь-якими заявами до суду не зверталася.

На підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи в цьому засіданні за відсутності відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за обставин викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що з травня 2022 року відповідачка припинила з ним спілкування, дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наразі він не знає, де знаходиться відповідачка.

Представник Органу опіки та піклування підтримала висновок від 15 грудня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , суду пояснила, що перед тим як надати висновок, комісією з`ясовувалися обставини виконання матір`ю материнських обов`язків. Було встановлено, що відповідачка проживає за кордоном. В процесі спілкування з матір`ю через додаток «Viber», остання надіслала повідомлення, що вихованням сина займається батько, останній також забезпечує його матеріально, вона лише по можливості. Комісія виїжджала до батьків відповідачки, останні повідомили, що не знають де їх дочка. Крім того, члени комісії спілкувалися з директором та класним керівником гімназії в якій навчається дитина, які повідомили, що з 2022 року мати до школи жодного разу не навідувалася, навчанням сина не цікавиться, участі в його шкільному житті не приймає. У зв`язку з цим, комісія прийшла до висновку про те, що мати дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, так як не цікавиться життям свого сина, вихованням не займається, матеріально його не утримує, внаслідок чого завдає неповнолітній дитині моральної та психологічної шкоди.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Так, встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року у справі №139/188/23, що набрало законної сили 04 травня 2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року, що набрало законної сили 29 вересня 2023 року, визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , з батьком ОСОБА_1 . (а.с.9-14).

Відповідно до довідки старости Лучинецького старостинського округу Л.Чебуніної ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак орієнтовно з квітня 2023 року по 27.02.2024 року за місцем реєстрації не проживає (а.с.41).

Як слідує з матеріалів справи, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, не бере участі у його вихованні та утриманні, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, проживає окремо, син проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні і вихованні.

Підтвердженням свідомого нехтування відповідачкою обов`язками про піклування та виховання дитини є також зокрема, інформація директора та класного керівника Опорного закладу «Вендичанський ліцей» про те, що вихованням та матеріальним забезпеченням сина, учня 3-А класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 займається батько, ОСОБА_1 . Мати, ОСОБА_3 до школи не навідується, життям і навчанням сина не цікавиться, участі в його шкільному житті не приймає. Дитина за маму нічого не розказує і не повідомляє (а.с.24).

За поясненнями дитини, наданими в присутності психолога ОСОБА_5 , в останнє він бачив маму в червні 2023 року, мати проживає окремо від нього, не спілкується з ним, не надає коштів на його утримання, нічим не допомагає.Його вихованням займається лише батько.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.06.2023 слідує, що ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , квартира складається з двох кімнат. Умови проживання хороші, в квартирі чисто та охайно, створені всі умови для виховання та розвитку дитини є місце для відпочинку та для навчання. Стосунки батька з сином гарні, батько являється другом та авторитетом для сина (а.с.15).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вендичанської селищної ради, затвердженого рішенням №127 від 18.12.2023 комісії з питань захисту дітей при Вендичанській селищній раді (21-23), з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до своєї дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків.

Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу ухиляється від свого материнського обов`язку по вихованню дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться ним та не проявляє до нього належної турботи, не забезпечує матеріально, що негативно впливає на його розвиток як на складову виховання.

Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку матері по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дитини, тому ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, враховує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб.

Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинна надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що доказів, які б підтверджували перелічені вище обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру аліментів суду надано не було.

При цьому суд також виходить з того, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе стягувати з ОСОБА_3 на користь та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліментів у розмірі частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідачки у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто в сумі 1073 грн. 60 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1073 грн 60 коп. сплаченого останнім судового збору.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 164, 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , позбавити батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством на дитину відповідного віку, з дня подачі заяви до суду, тобто починаючи з 29.12.2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , судові витрати в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 1073 гривні 60 копійок судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування Вендичанської селищної ради Вінницької області, адреса місцезнаходження: вул. Соборна, 55 смт.Вендичани, Могилів-Подільського району Вінницької області, ЄРДПОУ 04326589.

Повне рішення складено 25.03.2024.

Суддя: ____________