Провадження № 2/742/1655/24
Єдиний унікальний № 742/5641/24
РІШЕННЯ
09 грудня 2024 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Коваленка А.В., за участю секретаря судового засідання Сумцова Т.В, представника позивача Забальського Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У вересні 2024 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду у сумі 150000 грн.
У зв`язку з цим, вона перенесла моральні страждання, що полягали у переживаннях щодо її можливості забезпечити себе базовими потребами, такими як харчування, медична допомога, оплата комунальних послуг. Незаконно проведений обшук сильно вплинув на стан її здоров`я, оскільки неправомірні дії з боку слідчого та відсутність захисника викликали у неї шоковий стан та сильні переживання. Сильний стрес погіршив здатність концентруватись і приймати рішення, призвів до фізичного і емоційного виснаження. Вилучення належного їй мобільного телефону, позбавило її єдиного засобу зв`язку з рідними та своїм захисником, чим вкотре порушив право на захист та спричинив неосяжні моральні страждання. Вищевказані дії слідчого принизили честь та гідність ОСОБА_1 в очах сусідів та близьких. Моральну шкоду завдану незаконними діями правоохоронних органів вона оцінює у розмірі 150000 грн.
Вказана ухвала слідчого судді вказує на дозвіл суду на вилучення в тому числі всіх без виключення грошових коштів в національній та іноземній валюті та засобів зв`язку, в тому числі власників приміщень (мобільні телефони, планшети, сім-картки та інші пристрої зв`язку). За результатами обшуку вилучено мобільний телефон з сім карткою та грошові кошти у сумі 2500 грн. Грошові кошти у сумі 2500 грн були повернуті ОСОБА_1 того ж самого дня під розписку. У справі відсутня інформація про визнання протиправної та скасування вказаної ухвали слідчого судді, отже проведені працівниками поліції в рамках її виконання заходи є законними.Крім того, недопущення адвоката в межах описаних представником позивачки подій не відбулось, оскільки адвокат на місце події не прибув.Позивачем не надано докази, що б свідчили про факт заподіяння позивачу моральної шкоди.
ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленка А.В. від 26.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду на 09 год 00 хв 04 листопада 2024 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 14 год 00 хв 09 грудня 2024.
В судовому представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.
ІV.Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно з додатку до протоколу обшуку від 05 вересня 2024 року Опису вилученого майна під час проведення обшуку від 05.09.2024, вилучено телефон марки «BQ» з сім-карткою «VODAFONE», поміщено до спеціального пакету WAR0052474; грошові кошти: купюра номіналом 500 грн х60629221, купюра номіналом 500 грн ЕА0802912, купюра номіналом 500 грн ЗА4608151, купюра номіналом 200 грн ЄГ949916, купюра номіналом 200 грн ГА3674672, купюра номіналом 200 грн ДД9058637, купюра номіналом 100 грн ЗВ4773143, купюра номіналом 100 грн УК7826808, купюра номіналом 100 грн УЄ7440107, які поміщені до спецпакету WAR1001318(а.с.14).
Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 05.09.2024, ОСОБА_1 отримала від слідчого Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Гончарова Р.Ю. вилучені в ході проведення обшуку майно грошові кошти 2500 грн. До працівників поліції претензій не маю(а.с.34)
V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176
ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176
ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Відповідно до статі 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Велика Палата Верховного у постанові від 12 березня 2019 року в справі
№ 920/715/17 вказала, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач.
Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності прокурора, слідчого для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та заповідною шкодою.
Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області Карапиш Т.В. від 28 серпня 2024 справа єдиний унікальний номер 733/1304/24, провадження № 1-кс/733/294/24ді слідчим було проведено обшук у будинку співвласником якого є позивач, за результатами якого було вилучено належні їй грошові кошти та мобільний телефон з сім-карткою. Того ж дня кошти позивачці було повернуто.
Таким чином суд вважає , що доводи позивача про те, що вилучення у неї грошових коштів призвело до переживань щодо її можливості забезпечити себе базовими потребами, такими як харчування, медична допомога, оплата комунальних послуг є безпідставними, оскільки грошові кошти були повернуті позивачу, про що свідчить власноручно написана нею розписка.
На переконання суду позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що слідчим проведено обшук та вилучення речей належних позивачу здійснено неправомірно, оскільки обшук проведено відповідно до вимог ст. 233-236 КПК України та вилучено речі дозвіл на вилучення яких надано слідчим суддею.
Також, слід зазначити, що сам факт відсутності статусу підозрюваного чи іншого учасника кримінального провадження у позивача не може свідчити про неправомірність дій органу досудового розслідування під час здійснення обшуку на підставі ухвали слідчого судді.
Доказів того, що переживання позивача із-за проведеного обшуку призвели до погіршення стану здоров`я позивачем не надано.
Слідчий суддя в ухвалі конкретизував, що обшук проводиться в тому числі для відшукання та вилучення речей, які можуть мати значення у кримінальному провадженні, в тому числі усі без виключення грошові кошти у національній та іноземній валюті, засоби зв`язку, у тому числі власників приміщень (мобільні телефони, планшети, сім-карти та інші пристрої зв`язку).
Таким, чином вилучення належного позивачу, яка є співвласником будинку в якому проводився обшук, мобільного телефону з сім-карткою, за відсутності доказів неправомірних дій слідчого, на переконання суду, не може бути підставою для задоволення позову.
Також позивачем не надано доказів того, що слідчим не було допущено адвоката на місце проведення обшуку, а відсутність зазначення в протоколі обшуку про присутність адвоката, не може свідчити про не допущення слідчим останнього до проведення слідчої дії.
Питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в такому випадку має вирішуватися виходячи із наданих сторонами доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третьої статті 12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено, що органом досудового розслідування вчинені неправомірні дії, які потягли за собою заподіяння позивачу моральної шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та заподіяною моральною шкодою, тому в задоволенні позову слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО