137/206/24
У Х В А Л А

20.03.2024

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Літині скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стрепетової Олександри Сергіївни щодо відкриття виконавчого провадження №73479847,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника-адвокат Травянко О.І. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стрепетової О.С., у якій просив визнати дії державного виконавця протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №73479847 від 04.12.2023.

Скаргу представник мотивує тим, що 04.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73479847 з примусового виконання виконавчого листа №137/1697/16-ц від 02.11.2013. Згідно виконавчого листа загальна сума, яка підлягає до стягнення з боржника становить 35716грн, однак, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника, державний виконавець постановляє накласти арешт «у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 56059,9грн». Згідно постанови про стягнення виконавчого збору, державний виконавець постановляє стягнути виконавчий збір у розмірі 5071,90грн. Тобто, державний виконавець відкриває виконавче провадження та стягує суму з боржника значно в більшому розмірі, ніж на те виданий виконавчий лист. Сума виконавчого збору також значно перевищує суму у розмірі 10 відсотків, згідно ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», від суми 35716грн за виконавчим документом. Державний виконавець постановою про арешт коштів боржника наклала арешт на пенсійний рахунок ОСОБА_1 , пенсія якої становить 2760грн, та яка становить єдиний її дохід. Вважає, що накладення арешту на пенсійний рахунок незаконне та є перевищенням повноважень державного виконавця, не відповідає вимогам Закону, що призводить до порушення конституційних прав ОСОБА_1 на отримання пенсії. Зазначає, що з пенсії може бути відраховано не більш як 20 відсотків.

Ухвалою від 20.02.2024 скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 29.02.2024, яке відкладено на 20.03.2024, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу та відсутністю доказів їх належного повідомлення про дату, місце та час розгляду скарги.

28.02.2024 від представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Гурби М.В. надійшла заява, у якій представник просив провести судове засідання без їх участі. Також, просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Свою позицію мотивував тим, що скаржником не наведено обставин порушення державним виконавцем положень ст.3, 12, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» під час відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження було відкрито за заявою стягувача на підставі виконавчого листа Літинського районного суду Вінницької області від 02.11.2023 по справі №137/1697/16-ц, що відповідають вимогам закону, та в межах строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та за місцем проживання боржника. В постанові про відкриття виконавчого провадження №73479847 від 04.12.2023 вказані саме ті суми, що підлягають до стягнення з боржника. В свою чергу, накладення арештів на рахунки боржника та стягнення з її пенсії сум вище 20 відсотків не можуть бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказані дії можуть бути оскаржені окремо. В скарзі не вказано, які саме дії боржник просить визнати протиправними. Твердження боржниці про накладення арешту на рахунок на який вона отримує пенсію є безпідставним, оскільки постановою 04.12.2023 накладено арешт на належні боржниці грошові кошти, що містяться на її рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, чи накладення арешту на які заборонено законом. Проте, боржник не надає доказів того, на який саме рахунок надходить належна їй пенсія та що саме на цей рахунок накладено арешт. Крім того, у разі накладення арешту на рахунок боржника на який надходить пенсія, боржник не позбавлена можливості подати відповідні докази та заяву державному виконавцю з метою зняття відповідного арешту та припинення стягнення боргу боржника за рахунок пенсії. Однак, вказаних дій з боку боржника вчинено не було. Зазначає, що боржник не позбавлений можливості звернутись до державного виконавця з заявою про виправлення розміру виконавчого збору, якщо його розмір не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, боржник не оскаржує постанову про стягнення виконавчого збору від 04.12.2023.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник-адвокат Травянко О.І. надіслав до суду заяву, у якій просив скаргу розглянути без його участі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник-адвокат Гурба М.В. подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у якій висловив позицію стягувача щодо поданої скарги.

Державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стрепетова О.С. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

В силу абзацу другого ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

04.12.2023 державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стрепетовою Олександрою Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73479847 з примусового виконання виконавчого листа №137/1697/16-ц від 02.11.2013, виданого Літинським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 1816грн відшкодування витрат зі сплати судового збору; 15000грн відшкодування витрат на правничу допомогу та 18900грн відшкодування витрат за проведення експертизи №664 від 30.03.2023. Загальна сума 35716грн. Вирішено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 5071,90грн (а.с.13,14).

Одночасно, державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 66,67грн; винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 66,67грн; винесення постанови про стягнення виконавчого збору 66,66грн; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69грн. Загальна сума мінімальних витрат 269,00грн (а.с.15,16). Винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 5071,90грн (а.с.17,18).

Також, державним виконавцем винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 56059,90грн (а.с.19,20).

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення, в тому числі, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтями ст.12, 24, 26 цього Закону визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку, визначено місце виконання рішення та початок примусового виконання рішення.

Водночас, скаржником не наведено обставин порушення державним виконавцем положень ст.3, 12, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» під час відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження було відкрито за заявою стягувача на підставі виконавчого листа Літинського районного суду Вінницької області від 02.11.2023 по справі №137/1697/16-ц, що відповідає вимогам Закону, в межах строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та за місцем проживання боржника. У скарзі не конкретизовано які саме дії державного виконавця, крім скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скаржник просить визнати протиправними.

Крім того, попри твердження боржника про те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення значно більшої суми ніж вказано в виконавчому листі, у постанові державного виконавця зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 1816грн відшкодування витрат зі сплати судового збору; 15000грн відшкодування витрат на правничу допомогу та 18900грн відшкодування витрат за проведення експертизи №664 від 30.03.2023. Загальна сума 35716грн, яка не перевищує суму, зазначену у виконавчому листі.

Крім того, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як визначено частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

За змістом статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Надані суду матеріали скарги не містять даних щодо надходження від банку документів, що підтверджують наявність заборони стягнення на кошти, що містяться на рахунках боржника. Скаржником також не додано до скарги документів, підтверджуючих факт накладення арешту на кошти, на які заборонено звертати стягнення.

Крім того, у разі накладення арешту на рахунок боржника на який надходить пенсія, боржник не позбавлена можливості подати відповідні докази та заяву державному виконавцю в порядку передбаченому п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» з метою зняття відповідного арешту та припинення стягнення боргу боржника за рахунок пенсії. Доказів звернення до державного виконавця із відповідною заявою матеріали справи не містять.

Разом з тим, скаржник у своїй скарзі взагалі не порушує питання про скасування арешту коштів боржника.

Щодо твердження скаржника про значно завищену суму виконавчого збору слід зазначити наступне.

Положеннями ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже із наведеного вбачається, що справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, віднесені до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Судуу складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду №681/1637/18 від 16.09.2019р.

Аналізуючи зазначені правові норми суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стрепетової Олександри Сергіївни щодо відкриття виконавчого провадження №73479847 є законними.

Викладені скаржником обставини та вимоги суд вважає неконкретизованими, необґрунтованими, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України та не є підставою скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Керуючись ст.10, 18, 247, 258-261, 268, 354, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стрепетової Олександри Сергіївни щодо відкриття виконавчого провадження №73479847.

Ухвала суду, в силу ч.2 ст.261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:Я. С. Верещинська