Справа № 946/1080/24
Провадження № 2-о/946/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Смокіна Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Кріпаковій К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження дії обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог

12.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису та просить продовжити дію обмежувального припису, виданого за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 № 946/5589/23 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 № 946/5589/23 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців. В період дії обмежувального припису ОСОБА_2 систематично порушував його, а саме приходив до місця мешкання заявниці, користуючись тим, що вона в цей час на роботі і не має змоги викликати поліцію для фіксації порушення обмежувального припису. Водночас обмежувальний припис є дієвим інструментом для захисту від вчинення щодо неї домашнього насильства.

Аргументи учасників справи

В судове засіданні заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 № 946/5589/23 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонено ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. Встановлено строк дії обмежувального припису - шість місяців.

Позиція суду

У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі-Закон), домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі N 673/1607/19 (провадження N 61-1432св20) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Звертаючись до суду із заявою про продовження обмежувального припису, заявниця посилається на те, що у період дії обмежувального припису ОСОБА_2 систематично порушував встановлені судом обмеження, приходив до місця мешкання заявниці, користуючись тим, що вона в цей час на роботі і не має змоги викликати поліцію для фіксації порушення обмежувального припису.

Проте заявницею на надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження факту порушень ОСОБА_2 визначених ухвалою суду від 07.08.2023 обмежень та наявності нових ризиків вчинення останнім домашнього насильства, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

З огляду на вищевикладене, суд вважає недоведеним факт продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці та наявність реальних ризиків її життю та здоров`ю, тому дійшов висновку, що заява про продовження обмежувального припису не підлягає задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про продовження обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 76-79, 256-259, 261, 350-6, 350-7 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г.І.Смокіна