Провадження №2/592/2763/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом та вимоги мотивує тим, що 31.10.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С-503-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Позичальник власним підписом під текстом угоди підтвердив ознайомлення з тарифами банку та згоду з ними. Згідно з п.2 Угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку. Пунктом 3 угоди визначено, що банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 8000 грн; процента ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами банку та ДКБО; діє індивідуальний порядок внесення суми обов`язкового мінімального платежу (ОМП), за яким розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору; днем сплати ОМП за попередній розрахунковий період є останній операційний день платіжного періоду. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 8000 грн в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту. Однак, свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією ОСОБА_1 виконала лише частково. Згідно виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення угоди і до моменту звернення з цим позовом позичальник сплатив банку в рахунок погашення основного боргу та сплати процентів лише 6871,60 грн. Останній платіж здійснено 01.04.2021. Внаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 25723,21 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 7299,33 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 18423,88 грн. 16.11.2023 між AT «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 5.4 договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно Законодавством мають на це право. Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29.12.2023 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо Заборгованості Боржників за Первинними Договорами. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-503-0 від 31.10.2018. Просять суд стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь суму заборгованості в розмірі 28429,31 грн, що складається з: заборгованість за основним боргом в сумі 7299,33 грн; заборгованість за нарахованими не сплаченими відсотками в сумі 18423,88 грн; інфляційні втрати в сумі 2073,94 грн; три проценти річних в сумі 632,16 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , якій направлялася копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не надала.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2018 Акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду С-503-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с.25).

Згідно з п.2 Угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку.

Пунктом 3 угоди визначено, що банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 8000 грн; процента ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами банку та ДКБО; діє індивідуальний порядок внесення суми обов`язкового мінімального платежу (ОМП), за яким розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору; днем сплати ОМП за попередній розрахунковий період є останній операційний день платіжного періоду.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Після укладення угоди Банк свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися кредитними коштами в сумі 8000 грн в межах кредитного ліміту, визначених угодою.

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. Пунктом 5.4 договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право (а.с.8-9). Друкований реєстр боржників № 1 від 16.11.2023 до договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 (а.с. 10), у п.1297 містить договір № С-503-0 від 31.10.2018.

Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29.12.2023 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу №29/12-23 (а.с. 12-13). Згідно п.2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Витягу з друкованого Реєстру Боржників до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-503-0 від 31.10.2018 (а.с. 17).

Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №С-503-0 від 31.10.2018, станом на 16.11.2023 заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 7299,33 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 18423,88 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у сумі 0 грн, що разом становить 25723,21 грн. (а.с.23).

З виписка від 16.11.2023 по рахунку ОСОБА_1 в АТ «Ідея Банк» за період з 31.10.2018 по 16.11.2023 (а.с. 24) та витягу друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 вбачається, що з моменту укладення кредитного договору №С-503-0 від 31.10.2018 і до моменту звернення позивача з даним позовом до суду ОСОБА_1 отримала від АТ «Ідея Банк» кредит в розмірі 8000 грн та сплатила банку лише 390 грн, останній платіж проведено 01.04.2021. Строк на який було надано кредит за договором сплив 31.10.2024 (а.с. 17). Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3 % від суми боргу інфляційні втрати становлять 2073,94 грн, а 3 % річних складають 632,16 грн (а.с. 32).

Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. Усі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.

ТОВ «Санфорд Капітал» вважає, що товариство має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, які мають бути ефективно захищені шляхом стягнення з Позичальника/Відповідача заборгованості. Такий спосіб захисту є належним, ефективним і правомірним і в повній мір відповідатиме правовій природі цивільних відносин, що існують між Позивачем і Відповідачем.

ТОВ «Санфорд Капітал» понесло судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн (а.с. 29), на оплату послуг поштового зв`язку при направленні відповідачу позовної заяви з додатками, в сумі 45,00 грн. відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку (а.с. 30), і у подальшому очікує понести судові витрати на оплату за отримання професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5200,00 грн.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів, як і договорів про відступлення права вимоги. Зазначені договори недійсними не визнано.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що позов ТОВ «Санфорд Капітал» підлягає задоволенню з таких підстав.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до приписів ст. ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про повну сплату відповідачем заявленої заборгованості. Крім того, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, як і договорів про відступлення права вимоги. Зазначені договори недійсними не визнано.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором в обумовлені договором строки, позивач отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги - 16.11.2023. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути суму заборгованості в розмірі 28429,31 грн, що складається з: заборгованість за основним боргом в сумі 7299,33 грн; заборгованість за нарахованими не сплаченими відсотками в сумі 18423,88 грн; інфляційні втрати в сумі 2073,94 грн; три проценти річних в сумі 632,16 грн.

Вказаний позов подано в електронній формі та сформований в системі «Електронний суд», тому на підставі частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», до зазначеного розміру судового збору застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн /3028,00 грн*0,8 /, що узгоджується з приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 141 ЦПК встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг поштового зв`язку при направленні відповідачу позовної заяви з додатками, суд вважає, що вони підлягають задоволенню в сумі 45,00 грн. відповідно до опису розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку (а.с. 30).

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5200,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України)

Позивач надав на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу: ордер на справу серія АЕ №1310920 від 19.08.2024, Свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю Серія ДП №3332 від 28.04.2017, Договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги Додаток № 4 від 12.08.2024, відповідно до якого позивачу надано послуги з правничої допомоги на суму 5200,00 грн (а.с. 22, 18).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу.

Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 3000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 28429 грн 31 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 7299 грн 33 коп, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 18423 грн 88 коп., інфляційних втрат в сумі 2073 грн 94 коп., три проценти річних в сумі 632 грн 16 коп.; понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.; витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі 45 грн та 3000 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОНД КАПІТАЛ», місто Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.21, приміщення 68,69, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя В.Б. Князєв