УХВАЛА

05 червня 2024 року

м. Київ

справа № 554/5290/22

провадження № 61-3083св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційні скарги представника Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області - Набока Владислава Андрійовича та ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2024 року в складі колегії суддів Пилипчук Л. І., Обідіна О. І., Чумак О. В.,

в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями і бездіяльністю органу держави, та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідачів 77 964,17 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 400 000,00 грн - моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що впродовж 2020-2021 років Головне управління Державної податкової служби в Полтавській області (далі - ГУ ДПС в Полтавській області) незаконно здійснювало нарахування та позасудове стягнення з нього коштів за надуманими зобов`язаннями зі сплати недоїмки з єдиного соціального внеску за період із 2017 року до ІІІ кварталу 2020 року за податковими документами.

Він оскаржив незаконність дій ГУ ДПС в Полтавській області до Полтавського окружного адміністративного суду, який визнав протиправними та скасував вимоги про сплату боргу.

Вважав стягнення податкових вимог державною виконавчою службою в зв`язку з їхнім скасуванням незаконним, зазначав, що стягнення продовжувалося до його повного виконання, оскільки відповідач заяву про припинення стягнення до виконавчої служби не надав. Такими діями та рішеннями ГУ ДПС в Полтавській області заподіяло йому майнових збитків та моральної шкоди.

Крім того, він поніс додаткові витрати внаслідок незаконного стягнення з його пенсії як єдиного джерела доходу. Він опинився в скрутному становищі, оскільки у 2019 році, перенісши надскладний інсульт, вісім місяців перебував на лікарняному ліжку, втратив роботу. Для реабілітаційного лікування йому необхідні були значні кошти, внаслідок чого він змушений був шукати додаткові кошти та уклав договір позики з ОСОБА_2 , від якого отримав позику в сумі 40 000,00 грн на період до закінчення судових процесів із ГУ ДПС в Полтавській області. Відсоткова ставка за користування позиковими коштами за домовленістю сторін склала 35 % річних. Понесені ним додаткові витрати на проценти за користування позикою склали 40 000,00 грн, що підлягають стягненню як майнові збитки.

25 серпня 2023 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 77 964,17 грн на відшкодування майнової шкоди та 70 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 147 964,17 грн, завданої незаконними рішеннями службової особи органу державної влади - ГУ ДПС в Полтавській області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

30 січня 2024 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області задоволено. Апеляційну скаргу ГУ ДПС в Полтавській області задоволеночастково.

Рішення Октябрького районного суду м. Полтави від 25 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто із ГУ ДПС в Полтавській області на користь ОСОБА_1 35 861,08 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг

26 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь 77 964,17 грн на відшкодування майнової шкоди та 250 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

07 березня 2024 року представник ГУ ДПС в Полтавській області - Набок В. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, в якій просить її скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та направити справу на новий розгляд.

Позиція та висновки Верховного Суду

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду заслухав доповідь судді-доповідача та вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, тому Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Касаційна скарга ГУ ДПС в Полтавській області містить клопотання про розгляд справи за участю представника ГУ ДПС в Полтавській області.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Zhuk v. Ukraine» від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному вебпорталі судової влади України.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (в письмовому провадженні), а копія судового рішення в такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Підстави для задоволення клопотання представника ГУ ДПС в Полтавській області про здійснення розгляду справи за його участю відсутні.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області - Набока Владислава Андрійовича про розгляд справи за його участю відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями і бездіяльністю органу держави призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. М. Ситнік В. М. Ігнатенко Є. В. Петров