05.03.2024 Єдиний унікальний номер 205/1445/24
Єдиний унікальний номер 205/1445/24
Провадження № 2/205/1874/24
УХВАЛА

05 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 січня 2024 року поштою направила до суду позов до відповідача Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності, який надійшов до суду 8 лютого 2024 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року позов було залишено без руху, а позивачеві запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 177 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху.

На підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Представником позивача 21 лютого 2024 року поштою було направлено до суду заяву про усунення недоліків, проте останні усунуті не були.

Разом з тим, всупереч вимог ухвали судді від 12 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 було запропоновано виправити позовну заяву, а саме: зазначити ціну позову на підставі оцінки майна, на яке позивач просить за собою визнати право власності, проведеної не пізніше останніх шести місяців до подання позову до суду, додати до виправленого позову його копію та копії документів, які додано до нього, для відповідача, та сплатити судовий збір з урахуванням ціни позову, яку позивачеві необхідно зазначити у позовній заяві, відповідно до розміру, встановленого абз. 3 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Всупереч зазначеним вимогам, представником позивача в заяві про усунення недоліків було зазначено посилання на п. 21 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема,заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

ОСОБА_1 звертається до суду із позовною заявою до відповідача Маріупольської міської ради на підставі ст. 392 ЦК України із позовною вимогою про визнання права власності на квартиру саме у порядку позовного провадження, тобто в даному випадку посилання на п. 21 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як на підставу звільнення позивача від сплати судового збору, є безпідставними.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Тому, посилання представника позивача на зазначену Конвенцію в частині доступу особи до правосуддя, як на підставу для безумовного відкриття провадження по справі, є недоречним.

Таким чином, ОСОБА_1 не було виконано вимоги, зазначені в ухвалі судді від 12 лютого 2024 року.

З урахуванням зазначених обставин, вважаю за необхідне матеріали позову вважати неподаними і повернути позивачеві. Після усунення недоліків позивач не позбавлена права звернутися до належного суду з цією позовною заявою повторно.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: