ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» червня 2024 року

м. Харків

справа № 638/4452/23

провадження № 22ц/818/1912/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , представниця позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року в складі судді Штих Т.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, виплачених у рахунок завдатку.

Позовна заява мотивована тим, що 28 січня 2022 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір про наміри укласти договір переуступки права на пай квартири АДРЕСА_1 .

Договір переуступки права на пай повинен був підписаний 14 березня 2022 року з 15:00 години до 16:00 години виключно у нотаріуса Петріченко О.О.

Вказала, що пунктами 3.2.2 та 4.4. договору передбачено передачу нею 5 000,00 доларів США для виконання обов`язків, покладених на себе продавцем за цим договором, а саме для оплати заборгованості з комунальних платежів, витрат на оформлення документів.

ОСОБА_3 особисто підтвердив отримання ним завдатку, про що власноруч зазначив у договорі.

Зазначила, що 14 березня 2022 року договір переуступки права на пай квартири між сторонами укладено не було, тому завдаток у розмірі 5 000,00 доларів США та передбачена пунктом 5.1 договору неустойка у розмірі, еквівалентному 5 000,00 доларів США, підлягає поверненню їй.

Вказала, що вона перебувала в м. Харкові та мала можливість укласти договір переуступки права на пай, однак з введенням на території України воєнного стану договір у визначений строк укладений не був, нотаріуси та реєстри не працювали. На даний час змінились істотні умови договору переуступки права на пай. На території України введено воєнний стан, Харківська міська територіальна громада розташована у зоні бойових дій, курс долару значно зріс, та строк введення майна в експлуатацію порушено.

Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути завдаток, однак він гроші їй не повернув.

Просила стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти, передані йому в якості завдатку, у розмірі 5 000,00 доларів США та неустойку у розмірі, еквівалентному 5 000,00 доларів США, вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, передані їй в якості завдатку відповідно до пункту 3.2.2, 4.4 Договору про наміри укласти договір переуступки права на пай від 28 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) доларів США та неустойку, відповідно до пункту 5.1 Договору про наміри укласти договір переуступки права на пай від 28 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у сумі еквівалентній 5 000 (п`яти тисяч) доларів США, а також суму судового збору у розмірі 3 700,00 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Так, суд першої інстанції не врахував, що договір переуступки права на пай не укладено не з його вини, а з незалежних від нього причин, а саме через військову агресію російської федерації проти України та введений воєнний стан, активні бойові дії у м. Харкові, у зв`язку з чим не працювала інфраструктура та нотаріуси, було припинено функціонування державних реєстрів. Нотаріус Петриченко О.О., яка мала посвідчувати договір, 14 жовтня 2022 року повідомила про неможливість здійснювати свою нотаріальну діяльність з 24 лютого 2022 року та не здійснює її у м. Харкові дотепер. Договір переуступки права на пай квартири може бути посвідчений лише у м. Харкові. Повернення завдатку передбачено лише у разі невиконання договору з його вини. Він пропонував позивачці укласти основний договір в інший час, проте вона відмовилась від укладення основного договору та зажадала повернення завдатку ще до 14 березня 2022 року. Він був готовий укласти основний договір ще 28 січня 2022 року, та всі істотні умови були сторонами погоджені. Форс-мажор лише відстрочив виконання взятих на себе зобов`язань сторонами, а не припинив чи скасував їх, однак ОСОБА_1 відмовилась від виконання договору про наміри укласти договір переуступки права на пай, тому отриманий завдаток має залишитись у нього, та він має бути звільнений від сплати неустойки, оскільки зобов`язання ним не порушувалось та мали місце форс-мажорні обставини.

03 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала судове рішення законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому посилалася на обставини справи та на норми права, які регулюють спірні правовідносини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на те, що договір переуступки права на пай не укладено не з його вини, а з незалежних від нього причин.

В свою чергу представниця ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні. Підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не виконано умови договору про наміри укласти договір переуступки права на пай квартири, тому він має повернути позивачці сплачений йому завдаток та сплатити неустойку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про наміри укласти договір переуступки права на пай квартири АДРЕСА_1 (а. с. 19).

Пунктами 1.1.,1.2., 2.1. договору передбачено, що його предметом є намір укласти договір переуступки права на пай квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,05 кв м, житлова площа 17,10 кв м. Вартість квартири за основним Договором переуступки права на пай складатиме еквівалент 88 000, 00 доларів США.

До обов`язків продавця ОСОБА_3 відповідно до пункту 3.1 укладеного договору належить: в строк до 14 березня 2022 року оформити за рахунок покупця усі необхідні для укладення договору переуступки об`єкту нерухомості документи; погасити заборгованість по усім видам комунальних платежів по виставленому на переуступку об`єкту нерухомості не пізніше 14 березня 2022 року, укласти договір переуступки права на пай, який повинен бути підписаний в проміжок часу: з 15:00 години до 16:00 години, але не пізніше 16:00 години 14 березня 2022 року у нотаріуса ОСОБА_4 . При цьому вартість відчужуваного об`єкту нерухомості повинна складати суму, що еквівалентна 88 000,00 доларів США.

Пунктами 3.2.1 та 3.2.2. договору визначено, що до обов`язків покупця ОСОБА_1 належить: укласти договір переуступки права на пай, який повинен бути підписаний в проміжок часу: з 15:00 години до 16:00 години, але не пізніше 16:00 години 14 березня 2022 року у нотаріуса ОСОБА_4 . При цьому вартість відчужуваного об`єкту нерухомості повинна складати суму, що еквівалентна 88 000,00 доларів США; для виконання обов`язків, покладених на себе продавцем за цим договором (оплата заборгованості зі сплати комунальних платежів, оплата витрат на оформлення документів), покупець в момент укладення договору передає продавцю гроші в сумі, що еквівалентно 5 000,00 доларів США. При укладанні договору переуступки права на пай об`єкта нерухомості вказана вище сума зараховується на рахунок суми, що сплачується покупцем продавцю за відчужуваний об`єкт нерухомості.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 особисто грошові кошти у сумі 5 000,00 доларів США (завдаток).

Згідно пункту 5.1 договору в разі невиконання обов`язків, взятих на себе продавцем, він сплачує покупцю суму, зазначену в пункті 3.2.2. договору та неустойку в розмірі еквівалент 5 000,00 доларів США.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що в разі невиконання обов`язків, взятих на себе покупцем, сума, зазначена в пункті 3.2.2. договору, переходить до продавця.

В обумовлені в договорі про наміри строки та дотепер договір переуступки права на пай квартири АДРЕСА_1 між сторонами не укладено.

З листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №20981/22052-26-23/15.6 від 16 травня 2023 року, наданого на адвокатський запит адвоката Проніної В.М. вбачається, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. своєю заявою повідомила, що буде відсутня на робочому місці з 24 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану у зв`язку з неможливістю працювати. Вказана заява надійшла до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 14 жовтня 2022 року та була зареєстрована за вхідним номером 29688/23/22. Приватна нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Петриченко О.О. тимчасово зупинена (а. с. 7-8).

06 квітня 2023 року ОСОБА_1 направлено претензію до ОСОБА_3 з пропозицією щодо повернення завдатку та неустойки, у задоволенні якої ОСОБА_3 листом від 24 квітня 2023 року відмовив (а.с.13-14, 37-39).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

За змістом частини четвертої вказаної вище статті, договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з положеннями статі 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі основного договору.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 522/15584/17 (провадження № 61-18085св19), від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 (провадження №61-22682св1), від 13 січня 2021 року у справі №686/6823/14-ц (провадження №61-6475св20), від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц (провадження № 61-18537св19).

Як встановлено судом, 28 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про наміри укласти договір переуступки права на пай квартири.

Волевиявлення сторін щодо надання договору про наміри сили попереднього договору зі змісту договору від 28 січня 2022 року не вбачається.

Того ж дня ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5 000,00 доларів США, що вказані в договорі як завдаток, які вона передала для виконання обов`язків, покладених на себе ОСОБА_3 за договором (оплата заборгованості зі сплати комунальних платежів, оплата витрат на оформлення документів).

Оскільки договору переуступки права на пай квартири між сторонами в подальшому укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у розмірі 5 000,00 доларів США, вказана в договорі як завдаток, фактично є авансом, який підлягає поверненню їй.

Встановивши зазначені обставини, колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 переданих йому грошових коштів у розмірі 5 000,00 доларів США, однак вважає, що такі кошти за своєю природою є авансом, а не завдатком. Підстав для повернення цих коштів у подвійному розмірі, враховуючи викладене, немає.

Доводи ОСОБА_3 щодо того, що отримані кошти мають залишитись у нього, оскільки сама ОСОБА_1 відмовилась від виконання договору про наміри укласти договір переуступки права на пай та від укладення основного договору в інший час судова колегія відхиляє, оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу у сторони попереднього договору чи договору про наміри на випадок неукладення основного договору, тому вказані кошти підлягають поверненню позивачці в тому розмірі, в якому вони передавалися, тобто в сумі 5 000,00 доларів США.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_3 неустойки в розмірі, еквівалентному 5 000,00 доларів США.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина перша статті 611 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої, другої статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК України).

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина 1 статті 617 ЦК, стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №922/2394/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі якого в Україні з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває дотепер.

У зв`язку із активними бойовими діями, зокрема, на території м. Харкова, та введенням воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року, обмеженням роботи нотаріусів та закриттям державних реєстрів, зупиненням роботи нотаріуса Петриченко О.О.,обраної сторонами у договорі про наміри,сторони не мали можливості укласти основний договір переуступки права на пай квартири у строк, передбачений договором про наміри, а саме 14 березня 2022 року.Тобто фактичною перешкодою для укладення договору переуступки права на пай квартири стали форс-мажорні обставини. У подальшому ОСОБА_1 відмовилась від укладення основного договору у зв`язку зі зміною обставин та вимагала повернення їй коштів.

Отже, зважаючи на те, що договір переуступки права на пай квартири не укладено не з вини відповідача, а у зв`язку з дією непереборних обставин, підстав для покладення на нього відповідальності у вигляді неустойки, передбаченої пунктом 5.1. договору про наміри від 28 січня 2022 року, не вбачається.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 неустойки відповідно до пункту 5.1 Договору про наміри укласти договір переуступки права на пай від 28 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у сумі, еквівалентній 5 000,00 доларів США, з відмовою ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог, а саме з відмовою ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 неустойки відповідно до пункту 5.1 Договору про наміри укласти договір переуступки права на пай від 28 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у сумі, еквівалентній 5 000,00 доларів США.

В іншій частині щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, переданих відповідно до пунктів 3.2.2, 4.4 Договору про наміри укласти договір переуступки права на пай від 28 січня 2022 року, у розмірі 5 000,00 доларів США, рішення суду слід змінити, виключивши з тексту мотивувальної частини судового рішення, його резолютивної частини посилання суду на те, що ці кошти є завдатком.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, на 50%, розмір судового збору за подання позову, стягнутого з ОСОБА_3 на її користь, слід зменшити з 3 700,00 грн до 1 850,00 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 також задоволено частково, на 50%, тож з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 775,00 грн (5 550,00*50%).

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки відповідно до пункту 5.1 Договору про наміри укласти договір переуступки права на пай від 28 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у сумі еквівалентній 5 000 (п`яти тисяч) доларів США.

В іншій частині рішення суду викласти в редакції цієї постанови.

Розмір судового збору за подання позову, стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 зменшити з 3 700,00 грн до 1 850,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 775,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 06 червня 2024 року.