печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Чепляка А. С.

справа №757/25476/14-ц (6-408/24)

учасники справи:

заявник (стягувач): Кредитна спілка «Центр фінансових послуг»

боржник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі №757/25476/14-ц за заявою Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 19 червня 2014 року у справі № 250/14 за позовом кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, -

представник заявника Захарова Я. В.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року до суду надійшла вказана заява, у якій просить поновити пропущений із поважних причин строк пред?явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчого листа №757/25476/14-ц від 12.11.2014 року, видати дублікат виконавчого листа №757/25476/14-ц від 12.11.2014 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва у справі №757/25476/14-ц за заявою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчого листа, заявнику 12.11.2014 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» суми коштів в розмірі 3 935, 97 грн та судового збору у розмірі 243, 60 грн, що разом складає суму в розмірі 4 179, 57 грн.

Постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.11.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №45620517 з виконання зазначеного виконавчого листа №757/25476/14-ц.

Вказує, що стягувачу стало відомо про те, що 19.02.2015 року державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Оскільки заявником не отримано вказаної вище постанови, ним було подано до Фастівського ВДВС заяву від 27.07.2017 року за №1948/17 про надання відповіді щодо вчинення виконавчих дій згідно виконаного листа №757/25476/14-ц.

14.06.2019 року за вих. №1654/19 заявником повторно надіслано заяву до Фастівського ВДВС.

20.11.2019 року заявником на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була направлена скарга №3734/19.

04.07.2023 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» звернулась до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання інформації та повернення оригіналу виконавчого документу №757/25476/14-ц від 12.11.2014 року.

Листом за підписом начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко М. від 02.10.2023 року №64739-8 повідомлено, що 19.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) та матеріали виконавчого провадження знищено.

04.10.2023 року стягувачем було складено Довідку №3537/23 про втрату виконавчого листа де зазначено, що виконавчий лист до кредитної спілки від виконавчої служби не повертався, місцезнаходження його стягувачу не відоме, в АСВП відповідне виконавче провадження не відкрите, стягнення за виконавчим листом не здійснюються, заборгованість за виконавчим листом не стягнута.

Вважає, що виконавчий лист було втрачено із незалежних від заявника (стягувача) підстав, зазначені прочини пропущення строку звернення виконавчого листа до виконання є поважними, що стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник заявника ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити.

Суд вважає за можливе розглядати справи у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву, дослідивши письмові докази додані до неї, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва у справі №757/25476/14-ц за заявою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчого листа, заявнику 12.11.2014 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» суми коштів в розмірі 3 935, 97 грн та судового збору у розмірі 243, 60 грн, що разом складає суму в розмірі 4 179, 57 грн.

Постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.11.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №45620517 з виконання зазначеного виконавчого листа №757/25476/14-ц.

19.02.2015 року державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

27.07.2017 року представником Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» було подано до Фастівського ВДВС заяву від 27.07.2017 року за №1948/17 про надання відповіді щодо вчинення виконавчих дій згідно виконаного листа №757/25476/14-ц.

14.06.2019 року за вих. №1654/19 представником Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» повторно надіслано заяву до Фастівського ВДВС.

20.11.2019 року представником Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була направлена скарга №3734/19.

04.07.2023 року представник Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» звернувся до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання інформації та повернення оригіналу виконавчого документу №757/25476/14-ц від 12.11.2014 року.

Листом за підписом начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко М. від 02.10.2023 року №64739-8 повідомлено, що 19.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) та матеріали виконавчого провадження знищено.

04.10.2023 року головою правління та головним бухгалтером Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» було складено Довідку №3537/23 про втрату виконавчого листа де зазначено, що виконавчий лист до кредитної спілки від виконавчої служби не повертався, місцезнаходження його стягувачу не відоме, в АСВП відповідне виконавче провадження не відкрите, стягнення за виконавчим листом не здійснюються, заборгованість за виконавчим листом не стягнута.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Суд, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред?явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції ( Право на справедливий суд ) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду Горнсбі проти Греції від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина суду .

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Голдер проти Сполученого Королівства від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Герін проти Франції від 29.07.1998, п. 37).

Згідно з п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Разом з тим, аналізуючи пункт 17.4 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

Так, суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Так, звертаюсь до суду із вказаною заявою, заявником не надано жодних доводів та доказів на їх підтвердження саме щодо втрати виконавчого листа у справі №757/25476/14-ц.

Крім цього, суд звертає увагу на той факт, що судом було винесено ухвалу 08.09.2014 року, виконавчий лист судом було видано 12.11.2014 року, а стягувачем направлено запит до органу ДВС щодо надання інформації про хід виконання виконавчого листа лише три рази за 9 років, а саме у 2017 році, 2019 році та 2023 році.

При цьому, як зазначає заявник у 2017 році він не отримав відомостей про хід виконавчого провадження, проте повторно із аналогічної заявою звернувся аж у 2019 році, а не отримавши відповіді на заяву від 14.06.2019 року, втретє звернувся із такою заявою аж через 4 роки.

Зазначене свідчить про те, що заявник не цікавився ходом виконання судового рішення.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію заявником (стягувачем) КС «Центр фінансових послуг» своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

Заявник КС «Центр фінансових послуг», який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні.

Також, заявником у встановленому законом порядку не доведено наявність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання чи отримати та подати у встановлений законом строк дублікат виконавчого документу підстави для поновлення такого строку відсутні.

Так, суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що суду не надано належних доказів того, що виконавчий лист про стягнення заборгованості у справі втрачено, оскільки з дати ухвалення рішення минуло більше 9 років, а тому суд не вбачає належних обґрунтувань з доказами про те, що виконавчий лист втрачено з поважних причин та як наслідок що строк на його пред`явлення підлягає поновленню.

Слід зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази у даній справі, а вказані обставини в своїй сукупності вказують, на відсутність правових підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1, 4, 12, 13, 18, 260, 353-355, 433, п. 15.5), п. 17.4) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі №757/25476/14-ц за заявою Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 19 червня 2014 року у справі № 250/14 за позовом кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Суддя Г.О.Матійчук