Справа 688/2943/24
№ 2/688/872/24
Рішення

Іменем України

15 липня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

28.06.2024 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Янцеловський М.Ф. звернувся до суду, в інтересах позивачки, з позовом до ОСОБА_2 та Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , який на день смерті проживав у будинку АДРЕСА_1 , яке відносилося до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого був батько позивачки, з ним вона проживала на день смерті.

Матір позивачки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала до дня смерті у даному будинковолодінні та була членом колгоспного двору. Після її смерті позивачка та її батько автоматично вступили в спадкові права, однак не оформили спадщину.

Після смерті батька позивачка та її брат відповідач ОСОБА_2 уклали договір про поділ спадкового майна, яке належало на день смерті ОСОБА_3 . Пунктом 4 вказаного договору сторони договору передбачили, що все інше майно, яке належить спадкодавцеві та не зазначене у договорі переходить у власність позивачки.

Отже будинковолодіння не увійшло у розподіл та згідно п.4 договору за домовленістю сторін переходить у власність позивачки.

Земельна ділянка, на якій знаходиться будинковолодіння належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2022.

У позивачки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували її право власності на частку у майні колгоспного двору, оскільки на час існування такого виду домоволодіння як колгоспний двір, свідоцтво про право власності видавалося лише на голову двору, відомості про співвласників не зазначалися, а з 1991 року такий правовий статус майна як колгоспний двір у законодавстві відсутній. Позивачка позбавлена можливості оформити своє право на будинковолодіння.

Просив визнати за позивачкою право власності на 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилась, її представник ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Позиція відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов визнав, не заперечив проти винесення рішення за результатами підготовчого засідання, до заяви долучив ксерокопію паспорта.

Представник Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та визнання позову.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

28.06.2024 суд відкрив провадження в справі та призначив підготовче засідання на 12.07.2024, яке відкладалося на 15.07.2024.

Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_3 , який на день смерті проживав у будинку АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.11.1989 будинковолодіння АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №500 від 24.11.2021 згідно записів погосподарської книги станом на 01.04.1991 у вказаному будинковолодінні були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1938 року народження, ОСОБА_4 , 1939 року народження та ОСОБА_1 , 1966 року народження. Отже майно колгоспного двору належало батькам сторін та позивачці на праві спільної сумісної власності в рівних частках - по 1/3 частині кожному.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловік ОСОБА_3 - 21.03.2021.

Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в справі 688/1214/23 №2/688/384/23 від 15.05.2023 за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/3 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хутір Шепетівського району Хмельницької області.

Земельна ділянка, площею 0,2500 га, на якій знаходиться будинковолодіння належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2022.

З технічного паспорту на будинок садибного типу та висновку про вартість майна (висновку оцінювача) слідує, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 завершене будівництвом у 1962 році, складається з будинку садибного типу - цегляний житловий будинок (А-1) з прибудовами, загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 57,7 кв.м., цегляного сараю (Б), гаража з шлакоблоків (В), сараю з шлакоблоків (Г), вартістю 41705 грн.

ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити своє право власності на 1/3 частину будинковолодіння, оскільки з часу завершення будівництва змінився порядок оформлення правовстановлюючих документів.

Вказані обставини встановлені з позовної заяви, визнані відповідачем у письмовій заяві про визнання позову, та підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про одруження батьків сторін, свідоцтвами про їх смерть, про народження позивачки, довідкою сільської ради про зареєстрованих осіб у будинковолодінні станом на 01.04.1991 року, копією свідоцтва про право власності на жилий будинок, копією договору про поділ спадкового майна, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, витягом з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, витягом з державного реєстру речових прав на 2/3 частини житлового будинку, копією технічного паспорту, іншими матеріалами справи.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Мотиви та висновки суду

З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 побудоване на законних підставах і не є самочинним будівництвом, станом на час завершення будівництва та видачі свідоцтва про право особистої власності на ім`я батька позивачки ОСОБА_3 дане будинковолодіння належало до суспільного групи «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_3 голова двору, його дружина ОСОБА_4 та їх донька ОСОБА_6 , яка після одруження змінила прізвище не ОСОБА_7 та станом на 15.04.1991 залишалася членом колгоспного двору.

Отже ОСОБА_8 є власником 1/3 частини будинковолодіння, як член колгоспного двору, позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у встановленому порядку, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на будинок, що видане на ім`я батька відсутні відомості про те, що вона є співвласником майна колгоспного двору, а тому її вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки судовий спір виник з причин, не пов`язаних з діями відповідачів, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 525, 548 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 328, 392, 1216-1223, 1261,1268-1270,1296 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-82, 200, 206, 258-259, 263-266, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 , яке складається з: будинку садибного типу - цегляного житлового будинку (А-1) з прибудовами, загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 57,7 кв.м., цегляного сараю (Б), гаража з шлакоблоків (В), сараю з шлакоблоків (Г), вартістю 41705 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Михайлюцька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, адреса місцезнаходження: вул. Мазунова,44А, с. Михайлючка Шепетівського району Хмельницької області, .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК