Справа 720/3147/24
Провадження 2/720/1008/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Новоселицький районний суду Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

секретаря Кожокар Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Новоселиці справу за за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом без реєстрації шлюбу.

Від даних відносин у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення відносин місце проживання дитини ОСОБА_3 за домовленістю батьків визначено разом із позивачем, тобто батьком ОСОБА_1 .

Стверджує, що на даний час, він повністю утримує та виховує свого неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Додає, що матір дитини ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні їхньої спільної дитини ОСОБА_3 та проживає окремо.

Позивач зазначає, що встановлення факту перебування дитини ОСОБА_3 на його самостійному вихованні та утриманні необхідно для захисту прав та інтересів дітей.

На підставі викладеного просить суд встановити факт проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 на його самостійному вихованні та утриманні.

В судове засідання позивач не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась та надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що визнає вимоги позовної заяви та підтверджує факт проживання, самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 їх спільної дитини ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступних висновків.

Так, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що встановлення даного факту необхідно позивачу з метою захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини.

Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявником, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Окрім іншого, факт проживання дитини разом з батьком, здійснення ним самостійного виховання малолітньої дитини та перебування на його утриманні також підтверджується особистою заявою ОСОБА_2 , згідно якої остання зазначила та підтвердила факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 їх спільного сина ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідач ОСОБА_2 те, що малолітній ОСОБА_3 , проживає з своїм батьком ОСОБА_1 , який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері.

З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 157 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 221, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. Оленчук