УХВАЛА

27 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 932/6886/21

провадження № 61-39св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , законним представником яких є ОСОБА_4 ; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання, заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк О. В. (далі - приватний нотаріус Коротюк О. В.), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , законним представником яких є ОСОБА_4 .

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона є дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Коротюк О. В. була заведена спадкова справа № 1/2021. До складу спадщини увійшло, зокрема, нерухоме майно.

Заявник подала заяву про прийняття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька. При цьому, спадкодавець мав зареєстроване місце проживання на території України та Республіки Кіпр.

Зі змісту листа Державної податкової служби України від 08 червня 2012 року № 14633/К/12-0016 вбачається, що обов`язок визначення статусу резидента України покладається на особу, відповідальну за перевірку правильності сплати податку до бюджету. В такому випадку цей обов`язок покладається на нотаріуса.

У зв`язку з цим заявник направила до нотаріуса запит з метою визначення статусу спадкодавця як резидента України.

Нотаріус у своїй відповіді зазначила, що з урахуванням поданої інформації про наявність у спадкодавця крім громадянства України також громадянства іншої держави (Республіки Кіпр), а також перебування ОСОБА_5 протягом тривалого часу за кордоном, встановити факт його постійного проживання в Україні за наявними у спадковій справі матеріалами не є можливим. З урахуванням вищевикладеного не можна зробити висновок, що ОСОБА_5 був резидентом України в розумінні підпункту «в» підпункту 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. Також нотаріус рекомендувала для встановлення факту проживання ОСОБА_5 на території України звернутися до суду.

Заявник вказувала, що спадкодавець постійно проживав на території України, оскільки мав більш тісні особисті та економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) саме в Україні, мав постійне місце роботи, бізнес, рухоме та нерухоме майно на території України. Також він сплачував податки в Україні. Крім того, ОСОБА_5 мав нерухоме майно, зокрема, на території міст Києва, Дніпра та Автономної Республіки Крим, місце проживання його було зареєстроване в м. Києві.

ОСОБА_1 просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 на території України по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання задоволено. Встановлено факт постійного проживання на території України спадкодавця ОСОБА_5 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції керувався доведеністю заявлених вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року скасовано. Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції керувався тим, що вимога ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання спадкодавця на день його смерті на території України (з метою визначення статусу спадкодавця, як резидента України) не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Питання щодо визначення статусу резидента (встановлення факту резидентства) вирішується спеціально уповноваженими органами. Вказаний ОСОБА_1 факт, зважаючи на мету його встановлення, не може бути встановлений судом в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

05 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сулімов О. П. звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року у вказаній цивільній справі.

Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Сулімовим О. П., залишено без задоволення. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року залишено без змін.

Верховний Суд погодився із висновком суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, оскільки така вимога, заявлена ОСОБА_1 , не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій/бездіяльності нотаріуса (як особи відповідальної за перевірку правильності сплати податку) щодо визначення статусу ОСОБА_5 як резидента України та/або під час розгляду справ щодо питань сплати спадкоємцем податку з вартості об`єкта спадщини, а не в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2023 року приватний нотаріус Коротюк О. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції, просить її скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій залишив поза увагою, що в залежності від встановлення юридичного факту щодо останнього місця постійного проживання померлого ОСОБА_5 , буде визначатися право (законодавство) якої країни необхідно застосовувати до процедури спадкування щодо майна померлого ОСОБА_5 . Це має істотне значення для всіх учасників спадкових правовідносин, оскільки законодавство України та Республіки Кіпр по різному регулюють питання визначення кола спадкоємців та процедуру спадкування за заповітом.

Встановлення факту постійного проживання спадкодавця ОСОБА_5 в Україні має юридичне значення не тільки та не стільки в розрізі визначення статусу податкового резидентства померлого, скільки для визначення того, за яким законодавством та за якими правовими процедурами необхідно здійснювати провадження у спадковій справі та видавати свідоцтво про право на спадщину на рухоме майно, зокрема за законодавством України чи за законодавством Республіки Кіпр.

Крім того, суд апеляційної інстанції прийняв оскаржувану постанову 07 червня 2022 року за відсутності заінтересованої особи - приватного нотаріуса Коротюк О. В., яка не була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) є самостійною підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд.

Аргументи інших учасників справи

Представник заявника ? Соловей В. О. подав до суду пояснення до касаційної скарги, у яких зазначив, що встановлення факту постійного проживання спадкодавця ОСОБА_5 в Україні має юридичне значення не тільки в розрізі визначення статусу податкового резидентства померлого, а в першу для визначення того, за яким законодавством та за якими правовими процедурами необхідно здійснювати провадження у спадковій справі та видавати свідоцтво про право на спадщину на рухоме майно. Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що заявник звертався до суду не із заявою про встановлення статусу спадкодавця як резидента України, а із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавця на території України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2023 року поновлено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Коротюк О. В. строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.У задоволенні клопотання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк О. В. про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року та постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року відмовлено.

У травні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з пунктами 1, 4 частини другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до свідоцтва про смерть від 04 січня 2021 року № 1 (переклад на українську мову згідно Гаазької конвенції від 05 жовтня 1961 року), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі Бешикташ Турецької Республіки.

Згідно з ID-карткою № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був громадянином України.

Згідно з паспортом для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перетинав кордон України та виїздив за кордон, зокрема до Республіки Кіпр з 09 січня по 14 березня 2020 року при цьому залишав Республіку Кіпр та здійснював виїзд до інших країн.

Відповідно до паспорта НОМЕР_3 ОСОБА_5 був громадянином Республіки Кіпр.

Згідно зі свідоцтвом про народження (повторне) від 13 січня 2021 року серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_7 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13 січня 2021 року № 8, ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 згідно з актовим записом від 30 липня 1994 року № 615 Бабушкінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно з довідкою від 12 січня 2021 року № 3/02-14 приватного нотаріуса Коротюк О. В., ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті її батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заява про прийняття спадщини була складена ОСОБА_1 11 січня 2021 року та долучена 11 січня 2021 року до матеріалів спадкової справи № 1/2021, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_5 .

Відповідно до запиту ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коротюк О. В. від 30 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із запитом про надання інформації, чи підтверджує довідка про реєстрацію місця проживання або інші документи в спадковій справі, безспірний факт постійного місця проживання на території України спадкодавця ОСОБА_5 .

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Коротюк О. В. від 04 серпня 2021 року № 252102-14 вона роз`яснила ОСОБА_1 про те, що з урахуванням поданої заявником інформації про наявність крім громадянства України також громадянства іншої держави (Республіки Кіпр), а також перебування померлого протягом тривалого часу за кордоном, встановити факт постійного проживання померлого ОСОБА_5 в Україні за наявними у спадковій справі матеріалами не видається можливим. З урахуванням вищевикладеного, не можна зробити однозначний висновок про те, що померлий ОСОБА_5 був резидентом України у розумінні підпункту «в» підпункту 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 16 липня 2021 року ОСОБА_6 у 2020 році перетинав Державний кордон у напрямку Київ-Ларнака 29 лютого 2020 року та в зворотному напрямку 11 березня 2020 року, а також за напрямком Київ-Ларнака 14 березня 2020 року та в зворотному напрямку 27 листопада 2020 року (Цюрих-Київ).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) від 26 серпня 2021 року останній мав на території України таку нерухомість: земельні ділянки на праві власності та на праві оренди земельної ділянки, бокс-елінг № НОМЕР_6 в літ. И в АРК, АДРЕСА_1 , бокс-елінг № НОМЕР_7 в літ. И в АРК, АДРЕСА_1 , бокс-елінг № НОМЕР_8 в літ. И в АРК, АДРЕСА_1 , бокс-елінг АДРЕСА_2 , бокс-елінг АДРЕСА_3 , бокс-елінг № 68 в літ. И в АРК, АДРЕСА_1 , елінг № НОМЕР_9 в літ. А в АДРЕСА_13, елінг № НОМЕР_9 в літ. А в АРК, м. Ялта, смт Відрадне, шосе Дражинського, 2а, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , нежилі приміщення з № 1 по № 11 (групи приміщень № 27) в АДРЕСА_5 , домоволодіння в АДРЕСА_1 , на АДРЕСА_6 , бокс-елінг № 12 в літ. В у АРК, АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення в АДРЕСА_13, житловий будинок в АДРЕСА_1 , нежитлові будівлі і споруди АДРЕСА_7 , нежиле приміщення в АДРЕСА_8 , частина приміщення - магазин в АДРЕСА_9 , будівлі та споруди в АДРЕСА_10 , будівлі та споруди в АДРЕСА_7 , склад матеріальних цінностей

літ. О-1 в АДРЕСА_11 .

Відповідно до податкових повідомлень-рішень від 29 квітня 2020 року ОСОБА_5 сплачував податки на території України.

Згідно з довідкою від 23 липня 2021 року № 390 ТОВ «Вініл», ОСОБА_5 працював у товаристві на посаді виконавчого директора з 16 червня 2017 року до 02 січня 2021 року, отримував заробітну плату та сплачував податки та збори.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_5 був засновником ТОВ «Вініл».

Згідно зі спадковою справою, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Коротюк О. В. із заявами про прийняття спадщини. Спадкове майно перебуває на території України та інших держав, в тому числі й Республіки Кіпр, зв`язку із чим нотаріусом було здійснено відповідні запити.

Відповідно до довідки від 19 жовтня 2021 року № 71860384, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований на АДРЕСА_12 .

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_5 з 16 червня 2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 працював виконавчим директором ТОВ «Вініл».

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку. Виходячи з конструкції пункту 1 статті 6 Конвенції, в ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що її справа буде розглянута та вирішена судом.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21, провадження № 14-97цс22.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, в тому числі, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження та приватним нотаріусом Коротюк О. В. було заявлено клопотання про поновлення цього строку.

У заяві зазначено, що приватний нотаріус Коротюк О. В. не брала участі під час розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції, а копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року отримала лише 26 грудня 2022 року на електронну пошту у відповідь на її заяву, а копію постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року (яка була прийнята за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на зазначену постанову апеляційного суду) отримала засобами поштового зв`язку 28 грудня 2022 року, тому строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин.

На підтвердження вказаного приватний нотаріус Коротюк О. В. надала копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи її представником, витяг з електронної пошти нотаріуса, витяг з книги реєстрації вхідних документів нотаріуса, заяву про направлення копії постанови апеляційного суду, супровідний лист про направлення постанови апеляційного суду, супровідний лист про направлення постанови суду касаційної інстанції з конвертом, витяг з особистого кабінету «Електронний Суд», супровідний лист з додатками суду першої інстанції від 15 вересня 2021 року, витяг щодо отриманих нотаріусом електронних листів.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2023 року поновлено приватному нотаріусу Коротюк О. В. строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

Поновлюючи строк на касаційне оскарження, Верховний Суд керувався тим, що приватний нотаріус Коротюк О. В. про оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції стало відомо у грудні 2022 року.

Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що отримавши матеріали цивільної справи, з`ясувалося, що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення від 20 липня 2022 року про направлення ухвали Верховного Суду від 18 липня 2022 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у цій справі, яке отримано приватним нотаріусом Коротюк О. В. 25 липня 2022 року (т. 6, а. с. 34).

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Науменко проти України» (заява № 41984/98, пункт 53) правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 09 серпня 2019 року, справа № 906/142/18, провадження № 12-109гс19).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише в чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій та дій інших учасників справи.

Згідно з пунктом 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, суд касаційної інстанції приходить до висновку про зловживання приватним нотаріусом Коротюк О. В. своїми процесуальними правами тавідсутності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки обставини, що підтверджують поважні причини пропуску строку, які вона зазначила, зокрема про отримання у грудні 2022 року постанов судів апеляційної та касаційної інстанцій, спростовуються матеріалами справи, а інших поважних причин не наведено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції»; від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, зазначила, що якщо касаційна скарга прийнята до проваджена суду касаційної інстанції помилково, то касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, які з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Таким чином, касаційне провадження у справі за касаційною скаргою приватного нотаріуса Коротюк О. В. на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 07 червня 2022 рокупідлягає закриттю.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, немає підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх законного представника ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік