ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року

м. Харків

справа №645/2351/23

провадження №22-ц/818/1625/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря:. ОСОБА_1

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Кайдашова Віталія Сергійовича на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2023 року, постановлене суддею Мартиновою О.М.,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просив суд визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_2 , до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяця з часу набрання законної сили рішенням суду.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2023 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Кайдашов Віталій Сергійович, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Безпідставне поновлення строку впливає на майнові права відповідача. Вказує, що позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, знаходячись за межами країни він також не був позбавлений можливості звернутися до посольства України із даної вимогою, однак не зробив цього. Крім того, зазначає, що позивачем фактично оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.05.23 року №127 /02-31. З вказаної постанови вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку щодо нерухомого майна відповідної частки земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0169) після померлої ОСОБА_4 . З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач не звертався до нотаріуса із заявою про набуття прав на будь-яке інше майно після померлої ОСОБА_4 , у т.ч. на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на вказане, надання права на встановлення додаткового строку для прийняття спадщини має стосуватися виключно того майна, щодо якого й була подана заява позивачем (відповідної частки земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0169), а не будь-якого іншого чи всього майна після померлої ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Дерев`янченко Ярослав Юрійович просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Вважав, що ОСОБА_2 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері.

Такі висновки суду в повній мірі відповідають нормам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 батько позивача.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 .

Зі змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_5 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,2822 га кадастровий номер :01:001:0169 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Писарівської с/ради Шаргородського району Вінницької області заповів ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 мати позивача.

Після її смерті відкрилась спадщина.

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеметовою О.В. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 за номером у спадковому реєстрі 70062796 та за номером у нотаріуса 72/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №70965077 від 20.12.2022 року.

10.04.2023 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шеметової О.В. із заявою, зареєстрованою по книзі обліку та реєстрації спадкових справ №49, в якій зазначив, що приймає спадщину, що залишилася після смерті його матері.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шеметової О.В. від 09.05.2023 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку щодо нерухомого майна відповідної частки земельної ділянки за кадастровим номером :001:0169) після померлої матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та ненадання доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що після смерті його матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відкрилася спадщина. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, позивач, який мешкає у місті Харків, після 24 лютого 2022 року, з метою уникнення ризику загибелі або отримання шкоди для здоров`я змушений був виїхати за межі країни, про що у його паспорті для поїздок за кордон, міститься відповідна відмітка про перетин кордону 20.03.2022 року, через автомобільний контрольно пропускний пункт ОСОБА_6 та у подальшому перебував за кордоном на час смерті матері ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_4 настала у період, коли у м. Харкові відбувалися постійні ракетні та артилеристичні обстріли міста, відбувалися перебої у функціонуванні транспорту, тимчасово призупинили роботу державні нотаріальні та приватні нотаріуси, усі ці обставини вплинули на своєчасну можливість прибуття до міста Харкова та звернення до нотаріальних органів з відповідною заявою. Також позивач звертав увагу не те, що відповідно до Постановою КМУ від 28 лютого 2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», а саме: п. 33 передбачено: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці», дізнавшись цю інформацію позивач вважав, що існують усі законні підстави не хвилюватися щодо подальшого оформлення спадщини поки триває воєнний стан в країні з урахуванням вирішення цього питання компетентними органами на державному рівні. Позивач повернувся із-за кордону та 10 квітня 2023 року звернувся із заявою до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеметової О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , а також 09 травня 2023 року через свого представника ОСОБА_7 . За результатами розгляду заяви представнику позивача було відмовлено у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , його матері ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та ненаданням доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того ОСОБА_2 посилався на те, що не міг своєчасно звернутися до нотаріальних органів для прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що має ряд захворювань та потребує медичного спостереження, разом з тим вказав, що не міг звернутися до Консульського підрозділу у Польщі, оскільки у зв`язку з великою завантаженістю консульства через звернення громадян України, які виїхали до Польщі через війну. Позивач вважав, що в нього були об`єктивні перешкоди для своєчасної подачі відповідної заяви, та вважав що існують поважні причини для надання йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Законом не передбачено іншої можливості для визначення додаткового строку для прийняття спадщини окрім як за рішенням суду.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до статей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (стаття 1266 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частини 1, 3 ЦК України статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1269, частина 1 статті 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1 статті 1272 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Підсумовуючи вищевикладене, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо є у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Отже, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Матеріали справи свідчать про те, що мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 22.03.2022 року, із заявою до нотаріальної контори позивач звернувся 10.04.2023 року.

З копії закордонного паспорту позивача убачається, що 20.03.2022 року у зв`язку із збройною агресією РФ ОСОБА_2 виїхав за межі України.

З медичної довідки від 14.11.2023 року виданої на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що пацієнт перебував на тривалому лікуванні у місцевому закладі(Польща) з приводу численних захворювань, перенесених внаслідок здійснення діяльності по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи зазначені обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність поважних причин, пов`язаних з істотними труднощами у позивача на вчинення дій щодо звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк..

Законодавець встановив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, не маючи на меті безумовне позбавлення спадщини спадкоємців, які бажали її прийняти, але за певних обставин пропустили цей строк.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин та є незначним.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивачем фактично оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.05.23 року №127 /02-31. З вказаної постанови вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку щодо нерухомого майна відповідної частки земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0169) після померлої ОСОБА_4 . З матеріалами спадкової справи позивач не звертався до нотаріуса із заявою про набуття прав на будь-яке інше майно після померлої ОСОБА_4 , у т.ч. на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на вказане, надання права на встановлення додаткового строку для прийняття спадщини має стосуватися виключно того майна, щодо якого й була подана заява позивачем (відповідної частки земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0169), а не будь-якого іншого чи всього майна після померлої ОСОБА_4 , судова колегія відхиляє.

Дане питання не стосується предмету позову, оскільки судом вирішується питання лише щодо наявності підстав для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Кайдашова Віталія Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складений 05.06.2024 року.