Дзержинський міський суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

Справа №522/17088/23

Провадження №2/225/56/2024

11 січня 2024 року

адреса приміщення суду: вул. Дружби, 4, м. Торецьк, 85200

Дзержинський міський суд Донецької області у складі: головуючого - судді Геря О.Г., за участі секретаря судового засідання Савченко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

29 листопада 2023 року матеріали цивільної справи за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, надійшли до Дзержинського міського суду Донецької області з Приморського районного суду м.Одеси за підсудністю. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.07.2021 між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 401, за умовами якого останньому було видано кредит у розмірі 100000 грн. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує і станом на 20.06.2023 його заборгованість склала 134172,69 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позов не подавав.

Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглядає справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №401, поданої відповідачем ОСОБА_1 19.07.2021, АТ «Перший український міжнародний банк» надав останньому споживчий кредит у розмірі 100000 грн., строком кредитування на 36 місяців, зі сплатою 0,01% річних та 2,99 % комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 20.06.2023 його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 134172,69 грн. та включає в себе: 83132,56 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 10,81 грн. - заборгованість за процентами, 51029,32 грн. - заборгованість за комісією.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі 83143 грн. 37 коп., що становить: 83132,56 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 10,81 грн. - заборгованість за відсотками.

В частині вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд враховує наступне.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідачки станом на 20.06.2023 банком включено заборгованість за комісією в розмірі 51029,32 грн.

Однак вказана вимога банку задоволенню не підлягає, з тих підстав, що вона є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати у спірному кредитному договорі винагороду за управління кредитом, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на таке.

Згідно з абз.3 ч. 4 ст. 11 Закону України« Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

В п.4 заяви №401 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення п. 4 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Перший Український Міжнародний Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитом щомісячно в розмірі 2,99%, є нікчемним.

Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 51029,32 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн., заявлені позовні вимоги задоволені судом частково, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1663,20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 130, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 83132,56 грн, заборгованість за процентами у розмірі 10,81 грн, - всього у сумі 83143 (вісімдесят три тисячі сто сорок три) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 1663 (одна тисяча шістсот шістдесят три) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог- відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

С у д д я: О.Г. Геря