Справа № 346/5818/21
Провадження № 2/346/69/24
06 червня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.
з участю: секретаря Романчук Л.І.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Матеївецька сільська рада про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Матеївецька сільська рада про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , якій належала частка житлового будинку в селі Семаківці Коломийського району Івано-Франківської області.
На день смерті ОСОБА_3 , в домогосподарстві за вищевказаною адресою, окрім неї була зареєстрована її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт від імені ОСОБА_3 у виконкомі Семаківської сільської ради, не посвідчувався. Вказує що її тітка, ОСОБА_4 , прийняла спадщину, так як фактично вступила в володіння спадковим майном хоча не оформила своїх спадкових прав після смерті матері, ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла тітка позивача, ОСОБА_4 .
Заповіт від імені ОСОБА_4 , посвідчувався у виконкомі Семаківської сілської ради, 14.07.2006 р. зареєстрований реєстровим № 65.
Згідно вищевказаного заповіту, ОСОБА_4 заповіла все своє майно ОСОБА_5 .
Після смерті тітки позивач звернулася до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Однак нотаріусом їй позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як спадкодавиця ОСОБА_4 , залишила заповіт, посвідчений Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 16 вересня 2015 року за реєстровим номером 89, яким все своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_6 . Крім того нотаріусом позивачу роз`яснено можливість звернутися до Коломийського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним заповіту посвідченого Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 16 вересня 2015 року по реєстру № 89, яким ОСОБА_4 все своє майно заповіла: ОСОБА_6 .
Зазначила позивач, що справжня воля тітки ОСОБА_4 полягала у тому, що належні останній на день смерті спірні будинок та земельна ділянка повинна була успадкувати після її смерті за заповітом вона, позивач.
Також, підлягає сумніву можливість ОСОБА_4 особисто підписати спірний заповіт 16 вересня 2015 року за 7 днів до її смерті у віці 83 роки.
Вона позивач являється спадкоємцем за заповітом, посвідченого у виконкомі Семаківської сільської ради, 14.07.2006 р. зареєстрованого за номером 65, після смерті тітки ОСОБА_4 .
Від часу її смерті та по даний час позивач постійно здійснює нагляд за господарством та будинком, обробляє город та сплачує комунальні платежі.
Просить заповіт складений 16 вересня 2015 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений Семаківським сільським головою ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 89 - визнати недійсним та визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серія, НОМЕР_2 виданий, Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 22 жовтня 2012 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на: будинковолодіння до складу якого входить: житловий будинок позначений літерою «А», комора позначена літерою «Б», криниця позначена «№1», відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, її представник ОСОБА_8 подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задоволити, судові витрати залишити за позивачем, не заперечили щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило.
Представник Матеївецької сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду.
Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Коломия Івано-Франківської області померла ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 25.09.2015р. вивонкомом Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 (т.1 а.с.16).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 склала заповіт, яким все належне їй майно з чого б воно не складалось та , де б воно не знаходилось, і в загалі все те, на що матиме право і, що буде їй належати на момент смерті, заповіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Даний заповіт посвідчено Семаківським сільським головою ОСОБА_7 16.09.2015р. за реєстровим номером 89 (т.1 а.с.23).
Як вбачається із копії спадкової справи № 494/2015 із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 16.09.2015р. до нотаріуса Першої Коломийської РДНК 07 жовтня 2015 року звернувся спадкоємець ОСОБА_6 (т.1 а.с.126-156).
23 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась із заявою до нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, складеного 14.07.2006 року ОСОБА_4 , яким все належне їй майно, майнові права та обов язки, які належали їй на момент складення заповіту, а також майно, майнові права та обов язки, які належатимуть у майбутньому, заповіла їй позивачу ОСОБА_9 . Даний заповіт посвідчено 14.07.2006р. Семаківським сільським головою ОСОБА_10 і зареєстрований в реєстрі за номером 65 (т.1 а.с.20, 22).
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , виданого відділом ДРАЦС по м.Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 398, позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 " (т.1 а.с.21).
Як вбачається із листа державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори спадкодавець ОСОБА_4 , залишила заповіт посвідчений Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 16 вересня 2015 року по реєстру №89, яки все майно заповіла : ОСОБА_6 . Зазначила, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем та роз яснила право позивача звернутись до Коломийського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним останнього заповіту та визнання права власності на майно. (т.1 а.с.22)
Як вбачається із листа Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі спадкового реєстру за №70640963 від 15.11.2022 р. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 заведено спадкову справу № 495/2020 року, спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 подавши заяву про прийняття спадщини є його дружина відповідач по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . (т.2 а.с.5-8).
Те, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_6 стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Шлюб зареєстровано 22 листопада 1980 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний запис №1223 (т.1 а.с.191-192)
Правовідносини, пов`язані із спадкуванням, врегульовані Цивільним кодексом України. (надалі «ЦК України»)
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.
Як визначено у ст. 1223 ЦК України Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю . Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається
Свобода заповіту це надана фізичній особі можливість на власний розсуд, у межах, визначених цивільним законодавством, розпорядитися власним майном на випадок смерті, змінити чи скасувати заповіт, а також обрати для своїх заповідальних розпоряджень іншу форму, не заборонену законом.
Загальні вимоги до форми заповіту закріплені у статті 1247 ЦК України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
За приписами частин 1 та 2 статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування, крім норм ЦК України та Закону України «Про нотаріат», регулюється в тому числі і «Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5, який був прийнятий та вступив в законну силу раніше оспорюваного заповіту, однак діє на теперішній час.
Відповідно до ст.37 ЗУ «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних).
Відповідно до ст. 54 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 1248 ЦК України передбачено обов`язкове дотримання необхідних вимог при посвідченні заповіту, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.
Відповідно до п. п. 5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.
У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктів 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.
Частинами 1 та 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України для чинності правочину, зміст самого правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України, а згідно ч. 2 цієї статті, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, але у випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ст. 203 ЦК України, у тому числі, в силу частини 4 вказаної статті правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.
За ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
За правилами ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Судом була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ, з направленням їм матеріалів цивільної справи №346/5818/21 том 1 на 245 арк., том 2 на 22 арк; оригінал заповіту, складеного від імені ОСОБА_4 , посвідченого сільським головою Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області Іваном Назарійчуком 16 вересня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 89 у 2 примірниках; оригінал заповіту, складеного від імені ОСОБА_4 , посвідченого сільським головою Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області Чорнецькою Ярославою Дмитрівною 14 липня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі №65 у 1 примірнику; оригінал Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області за 2014-2016 рр. (т.2 а.с.22).
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19-109-23/1600-ПЧ від 08.05.2023 року встановлено, що підписи у графах «Підпис заповідача» у двох примірниках заповіту від 16.09.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №89, посвідчених Семаківським сільським головою ОСОБА_7 від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 виконані не особою, яка виконувала підписи у договорі оренди земельної частки (паю) від 20.09.2002 року, договорі оренди земельної частки (паю) від 24.05.2004 року та заповіті від 14.07.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №65, посвідчений Семаківським сільським головою ОСОБА_13 ,складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 , а іншою особою. Підписи у графах «Підпис заповідача» у двох примірниках заповіту від 16.09.2015 року, зареєстрованих в реєстрі за №89, посвідчених Семаківським сільським головою ОСОБА_7 складеного від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 виконані не особою, яка виконувала підписи у заяві від 02.09.2010 року, договорі оренди землі від 02.09.2010 року, актів встановлення та виносу зовнішніх меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_4 та акті прийому передачі земельної ділянки в оренду філії «Перспетив» ЗАТ «Зернопродукт МХТ», а іншою особою (т.2 а.с.43-49)
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта чи судом, що доручив проведення експертизи; висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, у висновку має також бути зазначено опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом.
У випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної цивільному провадженні, сторони мали право заявити клопотання про призначення повторної експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цими висновками та зазначивши вимоги до повторної експертизи, що останніми зроблено не було. Відповідач із відповідним клопотанням до суду не звертався.
Таким чином, вказаний вище висновок експерта є допустимим доказом та береться судом до уваги, оскільки у ньому наявні посилання на конкретні докази на яких зроблено висновки, наявний перелік матеріалів що досліджувався, описано результати порівняльного дослідження підписів, долучено ілюстровані таблиці.
Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі ( ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно.
Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє."
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 06.09.2017р. № 6-2424цс16 зазначає, що оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний в силу припису закону. Крім того, при розгляді позовів про встановлення нікчемності правочину із зазначених підстав необхідно враховувати, що ці норми передбачають загальну підставу для нікчемності правочину і застосовуються лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього. Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом також встановлено, спадкодавиці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належало по 1/2 ч. кожній будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що стверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 12.08.2006 р. (т.1 а.с.13) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11882896 від 19.09.2006 р. (т. 1 а.с.14).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 20 вересня 1993 року Семаківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено запис №20 (т.1 а.с.12).
Як вбачається із довідки №3-325 від 29 червня 2021 року, спадкодавиці ОСОБА_3 , належала спадкового будинку за адресою АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 , окрім неї була зареєстрована у спірному будинку її дочка спадкодавиця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .. Заповіт від імені спадкодавиці ОСОБА_3 у виконкомі Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області - не посвідчувався (т.1 а.с.15). Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла, але юридично не оформила, спадкоємиця першої черги за законом - спадкодавиця ОСОБА_4 (ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 р.) фактично вступивши в володіння спадковим майном.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Враховуючи вищевказаний висновок експерта, з урахуванням встановлених у справах обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд доходить висновку, що оскільки підпис в оскаржуваному позивачем заповіті здійснено не особою, яка виконувала підписи у договорі оренди земельної частки (паю) від 20.09.2002 року, договорі оренди земельної частки (паю) від 24.05.2004 року та заповіті від 14.07.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №65, посвідчений Семаківським сільським головою ОСОБА_13 ,складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 , а іншою особою і підписи у графах «Підпис заповідача» у двох примірниках заповіту від 16.09.2015 року, зареєстрованих в реєстрі за №89, посвідчених Семаківським сільським головою ОСОБА_7 складеного від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 виконані не особою, яка виконувала підписи у заяві від 02.09.2010 року, договорі оренди землі від 02.09.2010 року, актів встановлення та виносу зовнішніх меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_4 та акті прийому передачі земельної ділянки в оренду філії «Перспетив» ЗАТ «Зернопродукт МХТ», а іншою особою не заповідачем, будь-які застереження в заповіті відсутні, волевиявлення ОСОБА_4 на час складання зазначеного заповіту не встановлено, тому наявні підстави для визнання недійсним оскаржуваного заповіту.
За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач та представник позивача не наполягали на стягненні з відповідачки на користь позивача понесених нею судових витрат при подачі позову до суду, а, відтак, суд вважає за можливе судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст, 3, 4, 12, 81, 259, 263-265, 268 273, 280,354,355 ЦПК України, -
Визнати недійсним заповіт, посвідчений Семаківським сільським головою ОСОБА_7 16 вересня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 89, від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_7 , право власності в порядку спадкування на нерухоме майно:
- будинковолодіння до складу якого входить: житловий будинок позначений літерою «А», комора позначені літерою «Б», криниця позначена «№1», відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 63 273 гривень;
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Матеївецька сільська рада, місце знаходження: село Матеївці, вулиця Відродження, 10, Коломийського району, Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ: 04354048

СуддяБеркещук Б. Б.