Справа № 946/9371/24
Провадження № 2-о/946/316/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Кріпаової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог

21.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що проживає більше 20 років в одному будинку зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 . Приблизно з 2019 року стосунки між нею та чоловіком погіршилися. На фоні зловживання алкоголем він мав надмірну конфліктність, через те висловлювався нецензурною лайкою на адресу заявниці, погрожував фізичною розправою, бив та виганяв з будинку, чим вчиняв домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру. Тільки в 2023 році заявниця почала звертатись до поліції, яка почала фіксувати вказані обставини. Ізмаїльським міськрайонним судом ОСОБА_2 неодноразово визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Домашнє насильство по відношенню до заявниці не припиняється і вищевказані інструменти протидії вчиненню домашнього і насильства не діють по відношенню до кривдника ОСОБА_2 . Обмежувальний припис стосовно кривдника є дієвим та впливовим інструментом в протидії домашньому насильству.

Аргументи учасників справи

В судове зсіданні ОСОБА_1 не прибула, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно клопотання від 06.12.2024 просить справу розглядати у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. Раніше в судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник пояснили, що ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно заявниці насильство психологічного та фізичного характеру, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння погрожує їй, застосовує до неї фізичне насильство, вона боїться залишатися з ним наодинці, вимушена винаймати житло. До суду подана позовна заява про розірвання шлюбу.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не прибув, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відзиву від 03.12.2024 заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису заперечую. Визнає, що сварився з дружиною, проте просить врахувати, що ОСОБА_1 постійно провокує його, допускає подружні зради, чинить відносно нього психологічне насильство. ОСОБА_2 є співвласником будинку, в якому вони мешкають, іншого житла не має. У дружини є інше житло по АДРЕСА_3 . Задоволенням її заяви суд фактично залишить його на вулиці. Вважає, що така міра впливу як позбавлення його можливості користуватися житлом є надмірною. Просить відмовити у задоволенні її заяви в частині зоборони наближатися до будинку. Раніше у судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник пояснили, що саме заявниця провокує чоловіка своєю поведінкою, в результаті чого в сім`ї склалася тяжка психологічна ситуація, однак є можливість зберегти сім`ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2023 № 946/9128/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, по відношенню до дружини ОСОБА_1 .

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2023 № 946/9479/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, по відношенню до дружини ОСОБА_1

22.10.2024 у відношенні ОСОБА_2 виданий терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 560620 у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства фізичного та психологічного характеру по відношенню до дружини ОСОБА_1 строком на 10 діб, а саме з 22.10.2024 по 01.11.2024.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2024 № 946/8692/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, по відношенню до дружини ОСОБА_1

12.11.2024 у відношенні ОСОБА_2 виданий терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 560633 у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до дружини ОСОБА_1 строком на 10 діб, а саме з 12.11.2024 по 22.11.2024.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.12.2024 № 406881131, ОСОБА_2 є власником (1/1 частка) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 260 від 06.11.2024 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження: рвана рана 4-го пальця лівої кисті, забійна рана на голові, синці на обличчі, садна на шиї, множинні садна на тулубі. Характер описаних ушкоджень ОСОБА_1 свідчать про те, що вони виникли в результаті дії (удару-контакту) тупого(-их) предмета(-ів), індивідуальної особливості якого(-их) в ушкодженнях не відобразились та могли утворитись найбільш ймовірно 22.10.2024.

Позиція суду

У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно з ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 2, 3, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі N 673/1607/19 (провадження N 61-1432св20) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо заявниці, є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці необхідно видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , задовольнивши заяву частково з урахуванням принципу співмірності при визначенні заходів тимчасового обмеження прав кривдника.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України, про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 4, 76-79, 208-209, 234, 235, 256-259, 350-2-350-8 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 20 метрів до ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити до Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік та до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г.І.Смокіна