Провадження № 2/331/775/2024
«06» червня 2024 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого - судді Антоненко М.В.
при секретарі - Байрамовій Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , 3-я особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є рідною донькою позивача ОСОБА_1 ..
24.08.2013 року ОСОБА_2 не перебуваючи у шлюбі народила сина ОСОБА_3 , якого з моменту народження, позивач та його дружина ОСОБА_4 виховують та утримують самостійно.
23.07.2021 року відповідачка по справі народила другу дитину ОСОБА_5 .
Після повномасштабного вторгнення РФ на територію Україну позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , дружина позивача ОСОБА_4 та діти змушені були переїхати до м. Запоріжжя, де отримали статус ВПО.
Зазначає, що відповідачка по справі зловживає спиртними напоями, веде аморальний образ життя, не виконує батьківських обов`язків.
15.09.2023 року КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради склала акт про невідвідування дитини, покинутої в лікувальному закладі, відповідно до якого відповідачка покинула його онуку ОСОБА_5 , 2021 року народження, через що дитину майже не оформили до дитячого притулку.
Наказами від 15.09.2023 року ЗМР служби (управління) у справах дітей неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово були влаштовані в родину до позивача ОСОБА_1 .
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2023 року ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.
Звертає увагу суду на те, що відповідачка не приймає ніякої участі у матеріальному забезпеченні, у вихованні, розвитку, не цікавиться здобутками доньки та сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не виявляє Інтересу до їх внутрішнього світу, взагалі фінансово не утримує дітей, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.
Зазначає, що він самостійно виконує обов`язки як батька, так і матері.
За таких систематичних свідомих нехтувань батьківськими обов`язками по відношенню до доньки та сина, вважає, що необхідно позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі вищевикладеного просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.04.2024 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2024 р. зобов`язано районну адміністрацію по Шевченківському району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 03.05.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06.06.2024 р. на 08 год. 45 хв.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов просить задовольнити та винести заочне рішення по справі.
Представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Не заперечує проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідача.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні:
- Свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серії НОМЕР_1 від 06.08.2021 p., виданим Василівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 147. (а.с.9);
- Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Серії НОМЕР_2 від 03.09.2013 p., виданим Жовтневим відділом державної реєстрації аків цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 361 (а.с.10);
- Наказом начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 1230 від 26.09.2023 року про тимчасове влаштування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в родину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14);
- Наказом начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 1157 від 15.09.2023 року про тимчасове влаштування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в родину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15);
- Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт (а.с. 18-19);
- актом КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради від 15.09.2023 року про невідвідування дитини, покинутої в пологовому будинку, або в лікувальному закладі, батьками та родичами, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_2 покинула ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21);
- актом про передачу дитини від 15.09.2023 року, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 22);
Ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Ч. 2 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
В судовому засіданні вивчено та оголошено висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 01.05.2024 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У висновку зазначено, що керуючись ч. 2, ч. 3, ст. 150, ст. 151, ст. 152, ч. 4 ст. 155, п. 2, ч. 1 ст. 164, ст. 165, ст. 371 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 24.04.2024 протокол № 16, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району вважає доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У п. 15 цієї ж постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки.
Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить той факт, що вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не бере належної участі в їх житті та вихованні, про що зазначив позивач у своєму позові, та це не спростовано відповідачкою. У діях відповідачки проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дітей, відповідачка не вживає належних дій щодо забезпечення та виховання доньки та сина, покинувши їх.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: М.В. Антоненко