№ 207/3653/13-ц
№ 2/207/24/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/3653/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовною заявою , у якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 317636,27 доларів США , що у гривневому еквіваленті становить 2538866 гривень 71 копійку , оскільки 12 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1744-Н , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 172975 доларів США на строк до 12 грудня 2023 року зі сплатою 12,39 % річних за користування кредитом . 12 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та відповідачкою ОСОБА_4 укладено Договір Поруки № 1744/1-Н , згідно якого зобов`язалася перед банком нести солідарну майнову відповідальність за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором . Відповідачі своїх зобов`язань у повному обсязі не виконали .

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 грудня 2020 року замінено вибулу сторону у виконавчому проваджені з ПАТ КБ «Надра» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» згідно заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором . Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року скасовано заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року .

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Доманський В.П. заявлений позов підтримав повністю і пояснив , що кредит відповідачка ОСОБА_3 отримала , кредитні кошти не повернули . Питання отримання кредиту представником відповідачки ОСОБА_4 не оспорюється . У своєму відзиві відповідачка ОСОБА_4 погоджується , що останній платіж був у серпні 2008 року . Банком не був пропущений строк для звернення до суду , оскільки п. 7.3 кредитного договору вказує , що сторони погодилися збільшити строк позовної давності до десяти років . Відповідачка ОСОБА_3 підписала кредитний договір , тобто погодилася з умовами договору , тому строк звернення до суду не пропущений . Тому і поручитель повинен нести відповідальність , згідно умов договору поруки . Поручитель ОСОБА_4 знала про ці умови. Згідно умов кредитного договору у банку було право на дострокове погашення кредиту з моменту : або направлення вимоги поручителю боржника , або подання позову до суду . Саме звернення банку до суду у 2013 році дозволило йому вимагати стягнення заборгованості достроково . Щодо пропуску шести місячного строку стягнення заборгованості з поручителя , то шести місячний строк можливо застосувати , коли : банк вимагає достроково повернути кредит (коли у банка виникла можливість) , шести місячний строк розраховується , якщо кредит повертається частинами , якщо банк пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя відносно певного платежу у шести місячний строк , то можливо і не потрібно стягувати з поручителя , але ці платежі , які передують шести місячному строку звернення до суду , і всі платежі , які після звернення до суду мали бути сплачені боржником , вони відповідно є обов`язком поручителя . Є практика Верхового суду України , яка зазначає : «якщо до частини вже прострочених платежів пройшли строки пред`явлення вимог до поручителя , то це не значить , що порука припинилася , і до інших платежів , по яких ще не настав строк оплати , так як у інших це не виникло у кредитора право вимоги до основного боржника» . Згідно умов кредитного договору кінцевий строк повернення кредиту становить 12 грудня 2023 року . Звернення до суду було у серпні 2013 року , тому до поручителя є вимоги і шести місячний строк не застосовується . Така позиція викладена у постановах Верховного суду України у справі № 359/10569/15 від 7 грудня 2022 року , у справі 204/3896/20 від 5 жовтня 2022 року . Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості у доларах США , то заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2538866 гривень 70 копійок . Однак , у даній справі відповідачка ОСОБА_3 отримала кредит у іноземній валюті , а саме у доларах США, тому просить стягнути заборгованість за кредитом у доларах США , тобто у тій валюті , у якій видавався кредит . Відповідачка ОСОБА_3 не ставить питання застосування позовної давності .

Представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Серебряков Е.С. позовні вимоги не визнав у повному обсязі і пояснив , що відповідачка ОСОБА_4 є не основним боржником , а лише поручителем . Банк повинен був звертатися до поручителя з вимогою протягом шести місяців , коли виникла заборгованість . Просить застосувати строки позовної давності , оскільки дата здійснення оплати останнього платежу по кредитному договору відповідачкою ОСОБА_3 є 5 травня 2008 року , а позов позивач подав до суду 14 серпня 2013 року , тобто позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності . У договорі поруки № 1744/1-Н від 12 грудня 2007 року строк не визначений , в вимога позивача до відповідачки ОСОБА_4 , як до поручителя пред`явлена не була , то підстав для стягнення з неї заборгованості немає . Постановою Верховного Суду України у справі 6-78цс12 від 18 липня 2012 року встановлено , що якщо в договорі поруки не встановлено строку , після якого порука припиняється , умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки , оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України , тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя . Також , зі слів відповідачки ОСОБА_4 кредит у доларах США взагалі не видавався ОСОБА_3 у користування . Договір , який був укладений між банком та ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 був взагалі формальний . Умови кредитного договору не були відомі ОСОБА_3 , тому і ОСОБА_4 умови кредитного договору і договору іпотеки не були відомі . Зі слів ОСОБА_4 , договір укладався не у приміщенні банку , а у автомобілі та при невідомих представниках банку . Ніякі кредитні кошти ніхто не отримував . Відповідачка ОСОБА_4 з договором не ознайомлена . Через юридичну необізнаність ОСОБА_4 заходів щодо оскарження або розірвання договору іпотеки не вживала , оскільки вважала , що вимоги повинні бути до основного боржника , тобто до ОСОБА_3 . Строки позовної давності пройшли , тому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі .

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання неодноразово не явилася , про день та час розгляду справи повідомлена належним чином , причину неявки суду не повідомила , тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність .

Суд , вислухавши представника позивача , представника відповідачки , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 12 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1744-Н , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 172975 доларів США на строк до 12 грудня 2023 року зі сплатою 12,39 % річних за користування кредитом ( а.с. 7 9 ) , які відповідачка ОСОБА_3 отримала 12 грудня 2007 року ( а.с. 10 ) . 12 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та відповідачкою ОСОБА_4 укладено Договір Поруки № 1744/1-Н ( а.с. 11 ) , згідно якого відповідачка зобов`язалася перед банком нести солідарну майнову відповідальність за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором . Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 грудня 2020 року замінено вибулу сторону у виконавчому проваджені з ПАТ КБ «Надра» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором ( а.с. 89 91 ) . Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року скасовано заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року та призначено справу за позовом ПАТ КБ «Надра» , правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості до розгляду за правилами загального позовного провадження ( а.с. 139 ) .

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України 2003 року якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилась , та сплати процентів , належних йому відповідно до умов договору .

Згідно ст. 526 ЦК України 2003 року зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зобов`язалися повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі , строки та на умовах , що передбачені кредитним договором , однак зобов`язання у повному обсязі не виконали , у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором .

Згідно ст. 611 ЦК України 2003 року у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом , зокрема : припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання , якщо це встановлено договором або законом , або розірвання договору ; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки тощо .

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України 2003 року боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання .

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України 2003 року зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Згідно ст. 629 ЦК України 2003 року договір є обов`язковим для виконання сторонами .

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України 2003 року договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .

Згідно ст. 1049 ЦК України 2003 року позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .

Відповідачка ОСОБА_4 у заяві про перегляд заочного рішення просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин , тобто до винесення рішення суду , оскільки дата здійснення оплати останнього платежу по кредитному договору відповідачкою ОСОБА_3 є 5 травня 2008 року , а позов позивач подав до суду 14 серпня 2013 року , тому позивачем пропущений строк позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України 2003 року позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу .

Згідно ст. 267 ЦК України 2003 року особа , яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності , не має права вимагати повернення виконаного , навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності . Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності . Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення . Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові .

Згідно ст. 257 ЦК України 2003 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Згідно кредитного договору № 8/2007/840-К/1744-Н , укладеного між між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 вбачається :

-п. 1.4 Банк надає позичальнику кредит строком до 12 грудня 2023 року ;

-п. 3.3.1 кредитного договору № 8/2007/840-К/1744-Н , укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 встановлено , що щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 2095,53 доларів США ;

-п. 3.3.2 позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені п.п. 1.3.1 цього Договору платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 тарифного пакету у порядку , передбаченому п. 3.3.3 , шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту ;

-п. 7.3 сторони , керуючись ст. 259 ЦК України , дійшли згоди збільшити строк позовної давності до десяти років .

Згідно ст. 259 ЦК України 2003 року позовна давність , встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін . Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі . Позовна давність , встановлена законом , не може бути скорочена за домовленістю сторін .

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 звернула увагу на те , що суд застосовує позовну давність лише тоді , коли є підстави для задоволення позовних вимог , звернутих позивачем до того відповідача у спорі , який заявляє про застосування позовної давності . Тобто , перш ніж застосувати позовну давність , суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні , чи було порушене право , за захистом якого позивач звернувся до суду . Якщо це право порушене не було , суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього . І тільки якщо буде встановлено , що право позивача дійсно порушене , але позовна давність за відповідними вимогами спливла , про що заявила інша сторона у спорі , суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску , про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц) .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшов висновку про те , що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання , які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу . А відтак , перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема , прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу . У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу , передбаченого договором (прострочення боржника) , відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту , що залишилася , і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України , але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду , процентів , а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів . Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності , перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів .

Такий підхід відповідає правовій позиції , сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 . Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України , зокрема , у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14 , від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14 , від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15 , від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 , від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16 , від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16 .

Строк дії кредитного договору № 8/2007/840-К/1744-Н , укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 до 12 грудня 2023 року , тобто позивач звернувся до суду з позовом до спливу визначеного договором строку кредитування .

Відповідачка ОСОБА_4 у заяві про перегляд заочного рішення посилається на те , що вона під час розгляду справи була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права , зокрема подати заперечення на позовну заяву , заяву про застосування строку позовної давності та прийняти участь у процесі , оскільки вона не знала і не могла знати про поштову кореспонденцію .

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі 6-78цс12 від 18 липня 2012 року вбачається , що якщо в договорі поруки не встановлено строку , після якого порука припиняється , умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки , оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України , тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те , що порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя .

Згідно п. 2.5 Договору поруки № 1744/1-Н , укладеного 12 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 вбачається , що поручитель зобов`язаний своєчасно сповістити Кредитора про зміну своєї адреси . У випадку не надання інформації щодо зміни адреси , вказаної у цьому Договорі , направлення на таку адресу повідомлення Кредитора буде вважатися зробленим належним чином .

Згідно ст. 553 ЦК України 2003 року за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку . Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником . Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі . Поручителем може бути одна особа або кілька осіб .

Згідно ч. 1 , 2 ст. 554 ЦК України разі порушення боржником зобов`язання , забезпеченого порукою , боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники , якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя . Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник , включаючи сплату основного боргу , процентів , неустойки , відшкодування збитків , якщо інше не встановлено договором поруки .

Відповідно до роз`яснень , викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року :

п. 12. У разі , якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті , суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті , що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК .

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач просив стягнути з відповідач заборгованість за кредитним договором , яка включає в себе пеню 18402,71 доларів США , штраф 17257,50 доларів США .

Згідно ст. 549 ЦК України 2003 року неустойкою ( штрафом , пенею ) є грошова сума або інше майно , які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання . Штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання .

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення .

Умовами кредитного договору № 8/2007/840-К/1744-Н передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору ( п. 5.2 договору ) , внаслідок чого нарахуванні пені відбувається за кожний день прострочення . П. 5.3 договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності .

Враховуючи вищевикладене , суд вважає , що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності , а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень , закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення . Тому у частині позовних вимог про стягнення штрафу необхідно відмовити .

Таким чином , стягненню з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1744-Н від 12 грудня 2007 року у розмірі 300338,77 доларів США, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту у розмірі 170856,52 доларів США , заборгованості по відсоткам у розмірі 111079,54 доларів США , пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 18402,71 доларів США .

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено частково , тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог .

Керуючись ст. 259 , 525 , 526 , 530 , 553 , 554 , 610 612 , 1046 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити частково .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , місце проживання : АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» , місцезнаходження : м. Дніпро , вулиця Автотранспортна , 2 , офіс 205 , ідентифікаційний код юридичної особи : 40696815 , заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1744-Н від 12 грудня 2007 року у розмірі 300338,77 доларів США, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту у розмірі 170856,52 доларів США , заборгованості по відсоткам у розмірі 111079,54 доларів США , пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 18402,71 доларів США .

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відмовити .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» судові витрати 1626 гривень 81 копійка .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» судові витрати 1626 гривень 81 копійка .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба