ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа №645/8704/21
провадження №22-з/818/119/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач Харківська міська рада,
відповідачі ОСОБА_1 ,
треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння,
У грудні 2021 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння.
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 січня 2024 року позов задоволено. Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і складається з квартири АДРЕСА_1 , та передано вказану квартиру у власність Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради. Витребувано квартиру АДРЕСА_1 від добросовісного набувача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради судовий збір в розмірі 9 427,50 грн 50 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 січня 2024 року скасоване та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.

28 квітня 2024 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій. Просить стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн та сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 14 141,25 грн.

04 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від Харківської міської ради про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат щодо професійної правничої допомоги, посилаючись на неспівмірність розміру судових витрат із реальностю наданих адвокатом послуг.

Харківською обласною прокуратурою 04 червня 2024 року подані заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, в якому просить відмовити в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат, посилаючись на неспівмірність розміру судових витрат із реально наданими адвокатом послугами.

Обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 січня 2024 року позов задоволено. Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і складається з квартири АДРЕСА_1 та передано вказану квартиру у власність Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради. Витребувано квартиру АДРЕСА_1 від добросовісного набувача ОСОБА_1 на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір в розмірі 9 427,50 грн 50 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 січня 2024 року скасоване та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Данилов М.О. зазначав, що позивач понесе витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції орієнтовано в сумі 25 000,00 грн. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що вона просить вирішити питання щодо стягнення судових витарт на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції; посилалася на те , що на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції будуть подані до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з моменту винесення рішення суду апеляційної інстанції по суті.

Заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду була подана засобами поштового зв`язку 28 квітня 2024 року.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що 11 січня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Данилов і компанія» укладено договір про надання правової допомоги № 1/11/01/21.

Фактичний розмір вартості наданих АБ «Данилов і компанія» робіт під час розгляду справи у суді першої інстанції склав 20 000 грн.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт №1/28/01/22 та №2/28/01/22 за Договором від 11.01.2021 року про надання правової допомоги №1/11/01/21.

25 січня 24 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Данилов і компанія» було укладено Додатковий договір до Договору про надання правової допомоги №1/11/01/21, відповідно до якого сторонами було погоджено, що Адвокатським бюро буде надано послуги для клієнта у вигляді складання апеляційної скарги на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 січня 2024 року у справі №645/8704/21. Вартість послуг становить 20 000 грн, сторонами було погоджено, що оплата за надані послуги зі складання апеляційної скарги буде сплачена у якості гонорару успіху після розгляду справи №645/8704/21 у суді апеляційної інстанції у разі досягнення позитивного результату.

Згідно актів виконаних робіт за Договором про надання правової та професійної правничої допомоги № 1/11/01/21 та Додаткового договору вбачається, що ОСОБА_1 надано професійну правничу допомогу на загальну суму 40 000,00 грн, яка складається з: ознайомлення з матеріалами справи №645/8704/21; аналіз судової -практики; участь у судовому засіданні у справі №645/8704/21; складання відзиву на позовну заяву у справі №645/8704/21; складання апеляційної скарги(а.с. 44-46 т.4).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Із змісту договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 року №1/11/01/21 убачається, що за надання правової і професійної правничої допомоги клієнт виплачує винагороду , розмір гонорару та його сплата засвідчується додатком до цього договору (п.4.1).

25.01.2024 року ОСОБА_1 уклала Додатковий договір до договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 року №1/11/01/21 з АБ «Данило і компанія».

На підтвердження наданих за Договором та Додатковим договором, сторони Договору підписали акти виконаних робіт від 11.01.2021 року, 28.01.2022 року; 25.04.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи характер виконаних робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також зважаючи на те, що Харківською міською радою та Харківською обласною прокуратурою подані заява про зменшення судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат до 20 000,00 грн на користь ОСОБА_1 .

Щодо питання про стягнення судового збору сплаченого ОСОБА_1 за звернення до суду з апеляційної скаргою, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат має керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки постановою Харківського апеляційного суду від 23.04.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення суду першої інстанції скасоване та в задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 14 141,25 грн підлягає стягненню з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати 14 141,25,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний тест постанови складено 04.06.2024 року.