Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4466/24
Провадження № 2/553/1739/2024
У Х В А Л А

Іменем України

10.12.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави Ткачук Ю.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом адвоката Гайтота Ірини Миколаївни, в інтересах ОСОБА_1 , до органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради про визнання протиправним та скасування висновку органу опіки та піклування,

УСТАНОВИВ:

09.12.2024 до Ленінського районного суду м.Полтави надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок орган опіки та піклування Подільської районної у місті Полтаві ради № 16 від 23.01.2024 року про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради за № 16 від 23.01.2024 року;

- зобов`язати орган опіки та піклування Подільської районної у місті Полтаві ради провести засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Подільської районної у місті Полтаві ради відповідно до чинного «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини» та чинного законодавства України, при цьому врахувавши позиції та ставлення кожного з батьків, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Представник позивача визначив, що предметом спору в даній справі є визнання протиправним та скасування висновку органу опіки та піклування Подільської районної у місті Полтаві ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та рішення № 16 від 23.01.2024 року виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради, а також зобов`язання органу опіки та піклування провести засідання, при цьому врахувавши позиції та ставлення кожного з батьків щодо спірного питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За змістом висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 753/6498/15-ц висновок Органу опіки та піклування є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Крім того, згідно з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 522/23095/16-а: «…оскаржувані висновки та рішення є дорадчими документами та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такі висновки та рішення не порушують прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваних висновків та рішень органу опіки та піклування, які не мають наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про визначення місця проживання дитини.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а».

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 522/23095/16-а, про яку вже зазначав суд, «…З огляду на викладене, враховуючи, що оскаржувані висновки та рішення складені відповідними органами на реалізацію саме положень Сімейного кодексу України, суд вважає, що у цьому спорі відповідачі діяли не як суб`єкти владних повноважень».

За таких обставин суд доходить до висновку, що висновок органу опіки і піклування не може бути самостійним предметом судового оскарження.

Також суд враховує, що в своїй позовній заяві позивач зазначив, що в провадженні Октябрського районного суду м.Полтави знаходиться цивільна справа № 554/4509/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та саме по цій справі 19.09.2023 року судом було ухвалено рішення, яким зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради надати висновок, щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 , батьківських прав.

Суд вважає, що спірні відносини підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства при розгляді вищевказаної справи щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, в якій ОСОБА_1 є стороною у справі, а отже, не позбавлений можливості надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, зокрема й висловити свою позицію з приводу висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради щодо доцільності позбавлення його батьківських прав.

Отже, представник позивача обрав неправильний спосіб захисту прав позивача.

Вимогами п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 СК України, ст. 15, 16 СК України, ст. 19, 186, 260, 261, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом адвоката Гайтота Ірини Миколаївни, в інтересах ОСОБА_1 , до органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради про визнання протиправним та скасування висновку органу опіки та піклування.

Надіслати представнику позивача позовну заяву разом з всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук