РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 р. Справа № 597/1619/23

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лопушняк З.П.,

представника відповідача адвоката Кульгавець С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 14 січня 2020 року, зареєстрований в Стриганецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №1, покликаючись на те, що сімейне життя у них не склалося через різні погляди на життя та сімейні стосунки. Сторони, як сім`я разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не цікавляться проблемами один одного. Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що даний шлюб шкодить її інтересам та підлягає розірванню, оскільки являється формальним. Від спільного шлюбу у сторін є одна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що перешкоджає створенню сприятливих умов для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вказує, що в неї не вистачає коштів на належне матеріальне забезпечення сина, а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, як батька дитини. Відповідач є здоровою та працездатною особою, інших аліментів не сплачує, отож ОСОБА_2 може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. на дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на вищенаведене, просить суд задовольнити позов.

16.01.2024 року у відповідності до статті 280 ЦПК ухвалено заочне рішення у справі та позовні вимоги задоволено .

Ухвалою суду від 27.02.2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кульгавець С.М. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 16.01.2024 року у справі №597/1619/23 скасовано розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представником адвокатом - Головатюк І.М. подано клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Кульгавець С.М. щодо позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечив. Позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі визнав частково, а саме в розмірі 3000 грн. Та вказав, що його довіритель ОСОБА_2 від утримування сина не відмовляється, регулярно надає позивачці матеріальну допомогу, однак сума заявлена позивачкою для нього є занадто великою та він не має можливості сплачувати в такому розмірі аліменти, оскільки не має фінансової спроможності та має мінливі доходи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб 14 січня 2020 року, зареєстрований в Стриганецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що у сторін, від даного шлюбу, є одна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Позивачка наполягає на розірванні даного шлюбу, мотивуючи тим що він шкодить її інтересам. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечив.

Оскільки сторонами припинено спільне проживання, збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами слід розірвати. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до положень ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд робить наступні висновки.

Так, судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.07.2020 року Заліщицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), серії НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2023/006243807 від 10.08.2023 та №2023/006243701 від 10.08.2024 про реєстрацію місця проживання.

Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення.

При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів.

Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема ч. 3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, згідно зі статтею 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивачка у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років - 2272 гривні.

Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною першою ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

При цьому, згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Поряд з цим, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачкою розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Позивачкою не наведено підстав повного задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 8 000 грн. щомісячно на дитину, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

Суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дітей, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні.

Відповідач відомостей щодо розміру свого доходу суду не надав, натомість як вбачається з матеріалів справи періодично надає матеріальну допомогу позивачці для утримання сина, яка в середньому щомісячно складає 3000 гривень, що підтверджується квитанціями долученими до матеріалів справи.

Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачці аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 01.09.2023 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 01 вересня 2023 року, тобто з моменту звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері ОСОБА_4 , що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, які були сплачені позивачкою за позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів належить стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 469,70 грн.

На підставі ст.ст. 180-183 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141-142, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований в Стриганецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №1.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_4 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішення суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 01.09.2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі за позовну вимогу про розірвання шлюбу покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 469,70 грн. (чотириста шістдесят дев`ять) гривень 70 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2024.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Ірина ТОРСЬКА