Справа № 487/537/21
Провадження № 2/487/67/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретарів судового засідання: Сердюк В.М., Драчинської О.В., Удовиченко Д.Д., представника відповідача (в режимі відеоконференції) Перейми Д.О., Неїжпапа Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Павловичем Є.В., до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якому просить: поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з контролю відділу внутрішнього контролю та службових розслідувань управління внутрішньої безпеки апарату управління ДП «АМПУ»; стягнути з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати у розмірі 10 000 грн. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що 04.01.2021 позивача звільнено з посади старшого інспектора з контролю відділу внутрішнього контролю та службових розслідувань управління внутрішньої безпеки апарату управління ДП «АМПУ» за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, - у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на наступне: 27 грудня 2019 року відповідачем видано наказ № 912-к «Про оптимізацію штатного розпису працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким посаду, яку займав позивач, скорочують з 17 квітня 2020 року. 16.04.2020 видано наказ, яким скасовано скорочення посади позивача. 17 квітня 2020 року отримано лист, яким повідомлено, що звільнення не відбувається. 08 вересня 2020 року відповідач видав наказ № 248/10, яким наказано ввести в дію організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ», в організаційній структурі якого була служба, в якій міг працювати Позивач. 09 вересня 2020 року ДП «АМПУ» видано наказ №604-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким з 10 грудня 2020 року скорочуються наступні посади: заступник Голови з морської та внутрішньої безпеки; управління внутрішньої безпеки; управління економічної безпеки; управління каналів та акваторій; управління стратегічного планування та розвитку. З 27 жовтня 2020 року по 09 грудня 2020 року позивачу надано декілька повідомлень про наступне вивільнення з переліком вакантних посад ДП «АМПУ», однак, в кожному повідомленні міститься позначка «... Ваш рівень кваліфікації та продуктивності праці не відповідає даній посаді/є меншим порівняно з іншими працівниками, які надали згоду на зайняття вакантної посади старшого інспектора відділу контролю служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ». Крім того, аналізуючи посади запропоновані позивачу можна зробити висновок, що йому було запропоновано посади не всіх філій. В період з 02 березня 2020 року по 07 грудня 2020 року на ДП «АМПУ» були посади, на які можно було перевести позивача, з достатнім досвідом роботи в його сфері, однак такі посади йому не було запропоновано. На засіданні Первинної профспілкової організації працівників ДП «АМПУ», яке було проведено по відеозв`язку, було озвучено що є вакантна посада у Технологічному комплексі начальник комплексу з посадовим окладом 18 260,00 грн. Первинною профспілковою організацією було зазначено на цей рахунок, що всі аргументи та заперечення будуть досліджені. На 07.12.2020 ця посада була видалена. На порушення вимог ст. 42 КЗпП України не була створена комісія по вивченню переважного права на залишенні на роботі. Первинна профспілкова організація провела лише одне засідання і не повідомила позивачу про прийняте рішення. Також відповідачем не виконано вимог законодавства щодо працевлаштування працівника, які покладені на нього ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки не ознайомив позивача з переліком вакантних посад на підприємстві у день звільнення. Останнє повідомлення було 09.12.2020, але звільнено 04 січня 2021 року. Відповідач не надав перелік вакантних посад на декількох з філій, а саме у Скадовській філії ДП «АМПУ» та філії «Дельта-Лоцман» ДП «АМПУ».

Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги з огляду на їх необґрунованість та безпідставність. Зазначає, що ДП «АМПУ» листом від 09.09.2020 повідомило первинну профспілкову організацію працівників ДП «АМПУ», членом якої був позивач, про скорочення, в тому числі посади старшого інспектора з контролю відділу внутрішнього контролю та службових розслідувань управління внутрішньої безпеки апарату управління ДП «АМПУ» та запропоновано провести консультації з цього приводу. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 25.09.2020 № 266/10 було створено комісію з розгляду питань щодо скорочення чисельності та штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» та затверджено Порядок роботи Комісії з розгляду питань щодо скорочення численості та штату працівників апарату управління ДП «АМПУ». 12.10.2020 позивачу було вручено попередження про скорочення його посади та запропоновано вакантні посади. 12.10.2020 позивачу також вручено додаткове попередження та запропоновано вакантні посади. 05.11.2020 позивач отримав лист від 27.10.2020 та від 03.11.2020 зі списком вакантних посад. На лист від 03.11.2020 позивач надав згоду на переведення на посаду начальника технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ». 10.11.2020 позивач отримав лист від 06.11.2020 зі списком вакантних посад і надав згоду на переведення на посаду старшого інспектора відділу контролю служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ». 13.11.2020 позивач отримав лист від 11.11.2020 зі списком вакантних посад. На зазначений лист позивач надав згоду на переведення на посаду старшого інспектора відділу контролю служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ» та на посаду начальник технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ». Надалі позивача повідомляли про вакантні посади відповідними листами, які він отримав 20.11.2020, 08.12.2020. Також 01.12.2020 позивач отримав лист, яким повідомлено, що рівень кваліфікації та продуктивності праці позивача не відповідає рівню посади старшого інспектора відділу контролю служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ»/ є меншим в порівнянні з іншими працівниками, які надали згоду на зайняття даної посади. Запропоновано розглянути зайняття вакантної посади зі списку на 13 арк. Позивач надав згоду на переведення на посаду начальник технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ» та на посаду начальника служби головного диспетчера Миколаївської філії ДП «АМПУ». 07.12.2020 позивач отримав лист від 02.12.2020, яким повідомлено, що рівень кваліфікації позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади начальника служби головного диспетчера МФ ДП «АМПУ». Запропоновано розглянути посаду на 12 арк. Позивач надав згоду на переведення на посаду начальник технологічного комплексу служби портових операцій МФ ДП «АМПУ». 07.12.2020 позивач отримав лист від 04.12.2020, яким повідомлено, що посада начальник технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ» скорочується з 07.12.2020 та запропоновано розглянути посаду на арк. 12. Позивач погодився на посаду провідного бухгалтера ревізора МФ начальник технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ». 09.12.2020 позивач отримав лист від 08.12.2020, яким повідомлено, що рівень кваліфікації позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади провідного бухгалтера ревізора. Запропоновано розглянути посади, які були надані листом від 07.12.2020. 09.12.2020 позивач отримав лист від 09.12.2020, яким повідомлено, що рівень кваліфікації позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади начальника технологічного комплексу служби портових операцій МФ ДП «АМПУ». Запропоновано розглянути зайняття посади, які надані листом від 07.12.2020. Будь-яких інших заяв на переведення на вакантні посади відповідачу не надходили. Отже позивачу були запропоновані вакантні посади в ДП «АМПУ», які він міг виконувати та які відповідали його кваліфікації. Список вакантних посад, які б міг виконувати позивач та які б відповідали його кваліфікації, станом на дату звільнення, не змінювався. Також безпідставними відповідач вважає доводи позивача щодо непропонування вакантних посад філії «Дельта-лоцман» та Скадовської філії ДП «АМПУ», оскільки у Скадовській філії ДП «АМПУ» у спірний період взагалі не було вакантних посад, а у філії «Дельта-лоцман» були відсутні вакантні посади, які міг виконувати позивач. Переважне право позивача на залишення на роботі не могло бути реалізовано, оскільки реалізація цього права можлива коли скорочення штату стосується кількох аналогічнх посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина. Управління внутрішньої безпеки, де позивач обіймав посаду, було ліквідовано з усіма посадами, тобто було скорочено весь штат управління. Позивачем було створено комісію щодо розгляду питань щодо скорочення чисельності та штату, на засіданні якої вивчалось питання щодо переважного права на зайняття вакантних посад. Щодо отримання згоди профспілки, відповідач зазначає, що 24.11.2020 ДП «АМПУ» звернулось до первинної профспілкової організації з поданням від 24.11.2020 про надання попередньої згоди профспілки на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Листом від 07.12.2020 № 68 Голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників ДП «АМПУ» повідомив про надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з ОСОБА_1 . Позивач був присутнім на засіданні профспілкового комітету, надавав пояснення і аргументи, тобто згода є такою, що має юридичне значення. Наказом від 14.12.2020 звільнено позивача з 14.12.2020 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та повідомлено про звільнення. Наказом ДП «АМПУ» від 04.01.2021 змінено дату звільнення на 04.01.2021. Відповідач вважає, що під час звільнення ОСОБА_1 було дотримано вимоги трудового законодавства.

12 травня 2021 року надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача зазначає, що відповідачем дійсно було створено комісію з розгляду питань щодо скорочення чисельності або штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», однак не було зазначено як саме було зроблено висновки та які фактори досліджувалися, а надаються відповідачем лише незасвідчені належним чином копії протоколів комісії. Окремо представник позивача звертає увагу, що до створеної комісії не залучався ні позивач, ні представник профспілкового комітету. Щодо недотримання вимог КЗпП України: остання дата ознайомлення позивача з вакантними посадами 09.12.2020, а звільнено було 04.01.2021, тобто останнє ознайомлення з вакантними посадами було за місяць до звільнення. Позивач вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Окрім цього, зазначає, що у філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» були наявні вакантні посади, які не були запропоновані позивачу взагалі. Також зауважує, що позивача взагалі не було ознайомлено з переліком вакантних посад на момент звільнення. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний запропонувати всі вакантні посади які існують на підтприємстві. Щодо непроведення консультацій з професійною спілкою: видання наказу відповідачем не свідчить про те, що останнім було виконано вимоги ст. 49-4 КЗпП України та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, іх права та гарантії діяльності» щодо обов`язку відповідача провести, а не «ініціювати» консультації з профспілковим комітетом. На підставі наведеного позивач вважає, що відповідачем не було дотримано процедури скорочення, непроведено консультацій з профспілкою та не ознайомлено позивача з усіма вакантними посадами на підприємстві, зокрема і у день звільнення.

22 червня 2021 року надійшли заперечення відповідача, в яких він зазначає, що 09.09.2020 ДП «АМПУ» повідомило профспілкову організацію про скорочення та запропонувало провести консультації з цього приводу. У відповідь Голова профспілкової організації листом від 17.09.2020 № 45 запропонував створити відповідну комісію із залученням представників профспілки. Відповідно до наказу від 25.09.2020 було створено комісію, до складу якої увійшов Голова проффспілкового комітету Кравцов А.В., який постійно приймав участь у роботі комісії. Таким чином твердження позивача щодо незалучення до роботи комісії профспілки не відповідає дійсності. Щодо залучення до роботи комісії позивача, то чинне законодавство не вимагає цього. Щодо твердження позивача, що йому не було запропоновано вакантні посади філії «Дельта-лоцман» та Скадовської філії ДП «АМПУ», відповідач зазначає, що у Скадовській філії не було вакантних посад, а у філії «Дельта-лоцман» були відсутні посади, які міг виконувати позивач. Також вважає безпідставними твердження позивача щодо його не ознайомлення в день звільнення із списком вакантних посад, оскільки з 07.12.2020 до звільнення список вакантних посад не змінювався. Щодо тверджень позивача що ДП «АМПУ» не провело консультацій з профспілкою, представник відповідача зазначає, що це не відповідає дісності.

28 серпня 2021 року надійшли додаткові пояснення представника позивача. Представник позивача зазначає, що проаналізувавши відповіді Центрів зайнятості стало відомо, що в період з 27.10.2020 по 04.01.2021 року відповідач надав перелік вакантних посад Одеському обласному центру зайнятості, Херсонському обласному центру зайнятості та Миколаївському обласному центру зайнятості, слід дійти висновку, що відповідачем не виконані вимоги щодо працевлаштування працівника, покладені на нього ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, не запропоновані вакантні посади. Також представник позивача посилається на фіктивність роботи комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності штату, оскільки в протоколах не зазначено перелік критеріїв для аналізу та результатів порівняння.

В судовому засіданні 07.09.2021 представником відповідача долучено додаткові пояснення. Відповідно до цих пояснень, запит про попит на роботу до Одеського обласного центру зайнятості було подано 06.10.2020. У період з 27.10.2020 по 04.01.2021 інших звітів про попит на роботу не було. У переліку вакантних посад, які надавались позивачу, наявні ці посади. Відповідь Херсонського обласного центру зайнятості від 03.08.2021 не може бути належним доказом, оскільки звітність про попит на робочу силу (вакансії) у спірний період не подавалась. Окрім цього ці посади пропонувались позивачу, а рівень кваліфікації позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам посади інспектора оперативного реагування. Щодо відповіді Миколаївського обласного центру зайнятості від 04.08.2021, представник відповідача зазначає, що більшість посад пропонувалась позивачу, а рівень кваліфікації позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам посади машиніста помпового матрос. Посилається на те, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний запропонувати всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Вважає, що надані відповіді центрів зайнятості не підтверджують невиконання ДП «АМПУ» вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Ухвалою суду від 07 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Первинну профспілкову організацію працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

10 жовтня 2023 року та 10 січня 2024 року надійшла заява представника позивача адвоката Шиян Ю.М. про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на підстави, зазнаені у відзиві на позов, запереченнях та додаткових поясненнях. Надав пояснення аналогічні змісту поданих ним заяв по суті.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала раніше надані пояснення представником відповідача ОСОБА_2 . Вважає, що процедура звільнення позивача проведена відопідно до КЗпП України, тому позовні вимоги необґрунтовані і в їх задоволенні слід відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 276/о від 23.08.2016 про прийняття на роботу, ОСОБА_1 прийнято на роботу з 25.08.2016 у відділ з питань запобігання та виявлення корупції Миколаївської філії державного підвприємства «Адміністрація морських портів України» (далі ДП «АМПУ») на посаду старшого фахівця.

З 01 червня 2017 року ОСОБА_1 переведно на посаду старшого інспектора з контролю відділу внутрішньої безпеки апарату управління ДП «АМПУ», з визначенням робочого місця за адресою Миколаївської філії ДП «АМПУ» (Витяг з наказу від 31 травня 2017 р. № 265/о).

З 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 переведно на посаду старшого інспектора з контролю відділу внутрішнього контролю та службових розслідувань управління внутрішньої безпеки апарату управління ДП «АМПУ», з визначенням робочого місця за адресою: АДРЕСА_1 (копія з наказу від 01 квітня 2019 р. № 249-к).

Відповідно до наказу від 08.09.2020 р. № 248/10 «Про введення в дію організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ», введено в дію з 08 вересня 2020 року організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ», що додається.

Наказом ДП «АМПУ» від 08.09.2020 № 249/10 «Про запровадження змін в організації виробництва і праці», запроваджено зміни в організації виробництва і праці в апараті управління ДП «АМПУ», шляхом скорочення штату і чисельності працівників.

09.09.2020 р. прийнято наказ № 604-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», відповідно до якого скорочено з 10.10.2020 наступні посади та ліквідовано структурні підрозділі апарату управління зі всіма структурними одиницями та посади: заступник голови з морської та внутрішньої безпеки; управління внутрішньої безпеки; управління економічної безпеки; управління каналів та акваторій; управління стратегічного планування та розвитку.

Листом від 09.09.2020 Вих. 3197/10-01-12 Голові профспілкового комітету Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_4 повідомлено про запровадження змін в організації виробництва і праці в апараті управління ДП «АМПУ» шляхом скорочення штату і чисельності працівників. Запропоновано визначити дату для проведення консультацій стосовно заходів щодо пом`якшення несприятливих наслідків звільнень, та провести їх протягом десяти днів з дати отримання цього листа. Додано перелік посад, які підлягають скороченню.

25.09.2020 ДА «АМПУ» винесено наказ № 266/10 «Про створення комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності або штату працівників апарату ДП «АМПУ».

12.10.2020 ОСОБА_1 вручено попередження від 09.09.2020 про скрочення його посади з 10.12.2020. Запропоновано переведення на одну із запропонованих вакантних посад в ДП «АМПУ» згідно додатку. У вказаному попереджені ОСОБА_1 зазначено, що запропоновані посади не відповідають спеціальності, фаху та досвіду роботи.

12.10.2020 ОСОБА_1 вручено повідомлення про наступне вивільнення від 09.09.2020. Запропоновано переведення на одну із запропонованих вакантних посад в ДП «АМПУ» згідно додатку.

05.11.2020 ОСОБА_1 вручено доповнення 27.10.2020 до отриманого ним персонального попередження від 09.09.2020 про скорочення посади та повідомлення про вивільнення, до якого додано перелік вакантних посад на 10 арк.

05.11.2020 ОСОБА_1 вручено доповнення від 03.11.2020 до отриманого ним персонального попередження від 09.09.2020 про скорочення посади та повідомлення про вивільнення, до якого додано перелік вакантних посад на 11 арк. У доповненні ОСОБА_1 зазначено, що він згоден на посаду начальника комплекса технологічного комплекса служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ».

05.11.2020 ОСОБА_1 вручено доповнення від 06.11.2020 до отриманого ним персонального попередження від 09.09.2020 про скорочення посади та повідомлення про вивільнення, до якого додано перелік вакантних посад на 1 арк. У доповненні ОСОБА_1 зазначено, що він згоден на посаду старшого інспектора відділу контролю Служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ».

10.11.2020 ОСОБА_1 вручено доповнення від 10.11.2020 до отриманого ним персонального попередження від 09.09.2020 про скорочення посади та повідомлення про вивільнення, до якого додано перелік вакантних посад на 1 арк. У доповненні ОСОБА_1 зазначено, що він згоден на посаду старшого інспектора відділу контролю Служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ».

13.11.2020 ОСОБА_1 вручено доповнення від 11.11.2020 до отриманого ним персонального попередження від 09.09.2020 про скорочення посади та повідомлення про вивільнення, до якого додано перелік вакантних посад на 13 арк. У доповненні ОСОБА_1 зазначено, що він згоден на посаду старшого інспектора відділу контролю Служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ» або начальника комплексу технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ».

20.11.2020 ОСОБА_1 вручено доповнення від 18.11.2020 до отриманого ним персонального попередження від 09.09.2020 про скорочення посади та повідомлення про вивільнення, до якого додано перелік вакантних посад на 13 арк. У доповненні ОСОБА_1 зазначено, що він згоден на посаду старшого інспектора відділу контролю Служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ», начальника комплексу технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ», начальника служби головного диспетчера служби головного диспетчера Миколаївської філії ДП «АМПУ».

01 грудня 2020 року ОСОБА_1 вручено повідомлення від 27.11.2020, в якому зазначено, що його рівень кваліфікації та продуктивності праці не відповідає даній посаді/є меншим порівняно з іншими працівниками, які надали згоду на зайняття вакантної посади старшого інспектора відділу контролю служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ». Запропоновано розглянути інші вакантні посади. Додано перелік на 13 арк.

У зазначеному повідомленні ОСОБА_1 надає згоду на посаду начальника комплексу технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ» або начальника служби - головний інспектор служби головного диспетчера ДП «АМПУ».

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 вручено повідомлення від 02.12.2020, в якому зазначено, що його рівень кваліфікації не відповідає кваліфікаційним вимогам по посаді начальника служби головного диспетчера служби головного диспетчера Миколаївської філії ДП «АМПУ». Додано перелік на 12 арк.

У зазначеному повідомленні ОСОБА_1 надає згоду на посаду начальника комплексу технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ».

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 вручено повідомлення від 04.12.2020, в якому зазначено, що посада начальника комплексу технологічного комплексу служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ» скорочується з 07.12.2020. Запропоновано розглянути інші вакантні посади.. Додано перелік на 12 арк.

У зазначеному повідомленні ОСОБА_1 надає згоду на посаду провідного бухгалтера ревізора Миколаївської філії ДП «АМПУ».

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 вручено доповнення від 07.12.2020 до отриманого ним персонального попередження від 09.09.2020 про скорочення посади та повідомлення про вивільнення, до якого додано перелік вакантних посад на 12 арк. У доповненні ОСОБА_1 зазначено, що він згоден на посаду провідного бухгалтера ревізора Миколаївської філії ДП «АМПУ» або начальника відділу технологічного відділу (відділ технологічного забезпечення) служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ».

Листом від 07 грудня 2020 року № 68 в.о. Голови ДП «АМПУ» ОСОБА_5 повідомлено Головою профспілкового комітету ОСОБА_4 про надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з ОСОБА_1

09 грудня 2020 року ОСОБА_1 вручено повідомлення від 08.12.2020, в якому зазначено, що його рівень кваліфікації не відповідає кваліфікаційним вимогам по посаді провідного бухгалтера-ревізора Миколаївської філії ДП «АМПУ». Запропоновано розглянути інші вакантні посади, які надавались листом від 07.12.2020.

У зазначеному повідомленні ОСОБА_1 надає згоду на посаду начальника відділу технологічного відділу (відділу технологічного забезпечення) служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ».

Наказом в.о. Голови ДП «АМПУ» ОСОБА_5 від 14.12.2020 № 772-к звільнено ОСОБА_1 , старшого інспектора з контролю відділу внутрішнього контролю та службових розслідувань управління внутрішньої безпеки апарату управління, з 14.12.2020 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 18.12.2020 через перебування на лікарняному (Том 2, а с. 195).

14.12.2020 за вих. № 4558/10-01-12 складено повідомлення ОСОБА_1 про звільнення, яким направлено розрахунковий листок та запропоновано прибути до апарату управління для отримання трудової книжки.

З 09 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року ОСОБА_1 був звільнений від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (Том 3 а.с. 20, 21).

04 січня 2021 року ОСОБА_1 вручено повідомлення від 09 грудня 2020 року, в якому зазначено, що його рівень кваліфікації не відповідає кваліфікаційним вимогам по посаді начальника відділу технологічного забезпечення служби портових операцій Миколаївської філії ДП «АМПУ». Запропоновано розглянути інші вакантні посади, які надавались листом від 07.12.2020.

Наказом ДП «АМПУ» від 04.01.2021 змінено дату звільнення на 04.01.2021 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаним наказом, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Оцінюючи законність звільнення ОСОБА_1 , надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України регламентована положеннями частини другої статті 40, статей 42, 49-2 цього Кодексу, що містять юридичні гарантії забезпечення прав працівників від незаконного звільнення та сприяння у збереженні роботи.

Так, частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 49-2 цього ж Кодексу, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Вимогами частини 3 статті 49-2 КЗпП України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Положеннями частини 1 статті 42 КЗпП України регламентовано, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною 2 статті 42 КЗпП України, визначено працівників, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 11 березня 2020 року у справі №813/1220/16, від 09 липня 2020 року у справі № 809/2894/13-a, наголошував на тому, що однією з правових гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. При цьому, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, Верховний Суд звертав увагу на обов`язок суду з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення (постанови від 09 квітня 2020 року у справі № 182/1670/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 683/1084/17 та інш.).

Тож у випадку фактичного скорочення займаної працівником посади йому має бути запропонована рівноцінна посада, передбачена новим штатним розписом, а в разі, якщо на таку посаду претендують також інші працівники, роботодавець зобов`язаний провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України. У процесі цього аналізу, як правило, враховуються такі обставини, як: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

Інша вакантна робота, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду пропонується в разі відсутності рівноцінної посади.

Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Тобто у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. І лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України.

Крім того, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08 липня 2020 року у справі 2а-9821/11/2670, від 11 липня 2018 року у справі №816/1232/17, від 15 травня 2020 року у справі №П/811/2408/15, від 09 липня 2020 року у справі № 809/2894/13-a, від 13 жовтня 2021 №360/2308/20.

Підприємство, відповідно до частини третьої статі 64 Господарського кодексу України, має право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників та штатний розпис.

Судом встановлено факт змін у організації виробництва і праці у роботодавця та скорочення штату працівників, що є підставою для порушення питання про звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України за умови дотриманням вимог, передбачених частиною третьою статті 49-2 КЗпП України

Реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина.

Оскільки наказом № 604-к від 09 вересня 2020 року «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», скорочено всі посади і ліквідовано структруний підрозділ, у тому числі і посада, яку займала позивач у цьому підрозділі, суд вважає прийнятним доводи представника відповідача, що положення частини другої статті 49-2 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Така позиція відповідає викладеному у постанові Верховного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 490/372/21.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, зазначено, що, оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які за своєю кваліфікацією може займати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є вільними в межах структури підприємства, установи, організації як юридичної особи в цілому, включаючи її відокремлені підрозділи.

Такий правовий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у своїх постановах від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-2487цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15, у постанові Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2018 року по справі №487/6407/16-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні в установі вакансії та які з`явилися протягом цього періоду, і які існували на день звільнення.

Так, у день звільнення ОСОБА_1 не пропонувались вкантні посаді. В письмових поясненнях та поясненнях в судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що з 07.12.2020 і до звільнення список вакантних посад не змінився. Проте такі пояснення не свідчать про повідомлення та обізнаність позивача про це у день звільнення.

Окрім цього, позивачу не пропонувались посади, які були наявні в ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» (електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування; слюсар з ремонту та обслуговування портальних кранів), ДП «МТП» Южний» (інженер-програміст, бетоняр, маляр, слюсар аварійно-відбудовних робіт, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, верстатник широкого профілю, товар, водій автотранспортних засобі, вантажник), Херсонській філії державного підприємства «АМПУ» (інспектор); Миколаївській філії ДП «АМПУ» (машиніст помповий матрос).

Також не пропонувались посади у філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ».

У додаткових поясненнях на позовну заяву відповідач зазначив, що по Херсонській філії звітність про попит на робочу силу (вакансії) до Херсонського обласного центру зайнятості не подавалась, але посада дистпетчер та інженер-програміст пропонувалась позивачу. А рівень кваліфікації позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам інспектора оперативного реагування. Посада машиніст-помповий в Миколаївській філії ДП «АМПУ» не пропонувалась, оскільки рівень кваліфікації позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади. Посади у філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» були відсутні вакантні посади, які міг виконувати позивач.

Однак такі доводи є неприйнятними, оскільки за змістом норми ст. 49-2 КЗпП України, при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю працівника, йому має бути запропонована роботодавцем інша наявна робота.

Далі, відповідно до ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після подання виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику) повідомлення про заплановане масове вивільнення з відповідною інформацією (у письмовому вигляді) про такі заходи, включаючи відомості про причини наступних звільнень, середню кількість і категорії працівників, а також про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, не пізніше трьох місяців з дати прийняття рішення про масове вивільнення проводить консультації з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) щодо заходів із запобігання звільненню, зведення його до мінімуму та пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій надсилається повідомлення та проводяться консультації із спільним представницьким органом, утвореним ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що об`єднує більшість працівників цього підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю. Порядок проведення таких консультацій та виконання рекомендацій визначається колективним договором, а в разі його відсутності - за домовленістю.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Як зазначалось вище, листом від 09.09.2020 Вих. 3197/10-01-12 Голові профспілкового комітету Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_4 повідомлено про запровадження змін в організації виробництва і праці в апараті управління ДП «АМПУ» шляхом скорочення штату і чисельності працівників. Запропоновано визначити дату для проведення консультацій стосовно заходів щодо пом`якшення несприятливих наслідків звільнень, та провести їх протягом десяти днів з дати отримання цього листа. Додано перелік посад, які підлягають скороченню.

Також встановлено, що 25.09.2020 наказом № 266/10 було створено комісію з розгляду питань щодо скорочення чисельності або штату працівників апарату ДП «АМПУ», затверджено ПОРЯДОК роботи Комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності або штату працівників апарату ДП «АМПУ».

Відповідачем надані протоколи засідання Комісії з розгляду питань щодо скорочення чисельності або штату працівників апарату ДП «АМПУ» від 03.09.2020, 26.11.2020.

Відповідно до вказаних протоколів, на засіданні проводився аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників апарату управління ДП «АМПУ», які підлягатимуть наступному вивільненню у зв`язку з запровадженням змін в організації виробництва і праці, шляхом скорочення чисельності і штату працівників, та надали згоду на переведення на вакантні посади в ДП «АМПУ».

Суд не заперечує того, що можливо відповідачем дійсно здійснювалося порівняння продуктивності праці та кваліфікації працівників з метою вирішення питання про те, хто з працівників, які підлягали вивільненню у зв`язку із скороченням штату, має переважне право на залишення на роботі. Проте у матеріалах справи відсутні будь-які порівняльні таблиці, довідки, міркування тощо, які б могли підтвердити здійснення відповідачем порівняння кваліфікації і продуктивності праці працівників, яких було запропоновано звільнити, та працівників, яким запропоновано перевестися на інші посади, із зазначенням чому саме надається перевага одним працівникам, а не іншим.

Із урахуванням зазначеного слід погодитися з позивачем, що роботодавцем, у порушення вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, не було виконано свого обов`язку щодо надання пропозицій щодо всіх наявних в установі вакансій, які існували на день звільнення позивачки і які він міг би обіймати, а тому його звільнення не можна вважати таким, що проведено із дотриманням вимог трудового законодавства.

З наведеного слідує висновок, що відповідачем порушено установлений законом порядок звільнення позивача у контексті виконання вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України одночасно із попередженням про наступне вивільнення, відповідно не можуть бути визнані законними подальші дії відповідача щодо звільнення позивача.

Враховуючи викладене, спірний наказ про звільнення позивача є незаконним.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тож, оскільки суд дійшов висновку про незаконність наказу про звільнення, у силу вимог частини першої статті 235 КЗпП України, є підставою для його поновлення на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При цьому, суд звертає увагу, що Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Беручи до уваги те, що позивача протиправно звільнено з посади старшого інспектора з контролю відділу внутрішнього контролю та службових розслідувань управління внутрішньої безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 04.01.2021, тому він має бути поновлений на цій посаді з 05 січня 2021 року.

Крім того, за змістом частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позовна заява розглядається більше року не з вини позивача, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 05 січня 2021 року по день ухвалення судом рішення 11.01.2024 (775 робочих днів).

Процедура обчислення середньої заробітної плати працівника визначається Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, які передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з пунктом 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів (ВС/КЦС № 359/10023/16-ц від 18.07.2018).

Аналогічна правова позиція викладена і у Постанові ВС від 05.08.2020 у справі № 817/893/17.

Відповідно до довідки від 21 січня 2021 року, середньодення заробітна плата позивача 1539,87 грн.(Том 1 а.с. 116).

З огляду на вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає (775 днів (число робочих днів за період з 05.01.2021 року по 11.01.2024 року) x 1539,87 грн (середньоденна заробітна плата) 1 193 399, 25 грн, без вирахування податків та обов`язкових платежів.

Згідно пунктів 2 і 4 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Розподіляючи судові витрати, суд виходить з такого:

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 4 цього вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви не майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до суду з позовом у січні 2021 року, заявивши одну вимогу немайнового характеру та одну майнову вимогу (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), а тому виходячи із заявлених позовних вимог та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року (2270 грн.), судовий збір за ставками, передбаченими підпунктами 1, 2 пункту 1 частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви становить 12 258 грн. (11350 +908,00).

Позивач при зверненні з позовною заявою звільнений від сплати судового збору.

У зв`язку із тим, що позовні вимоги задоволені, з відповідача в дохід держави слід стягнути 12 258 грн. судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості суду надано: 1) акт виконаних робіт від 23 січня 2021 року, відповідно до якого вартість наданих адвокатом послуг складає 10 000 грн; 2) квитанцію до прибутковго касовогоордеру № 23/01, відповідно до якої прийнято від ОСОБА_1 на підставі акту виконаних робіт 10000 грн; 3) ордер; 4)свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №558.

Отже, позивачем надані докази, які підтверджують надання правничої допомоги та її оплату.

З наданих доказів встановлено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд також враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 статті 135 ЦПК України).

Відповідач заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу суду не подавав.

Підсумовуючи викладене, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 11-13, 76-83, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з контролю відділу внутрішнього контролю та службових розслідувань управління внутрішньої безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», з 05 січня 2021 року.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі -1 193 399, 25 грн (один мільйон сто дев`яносто три тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень 25 копійок), яка визначена без утримання сум податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 12 258 грн (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», , місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1.

Повне судове рішення складено 11 січня 2024 року.

Суддя: З.М. Сухаревич