Справа № 766/1553/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Дорошинської В.Е.

за участю секретаря: Волощук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні скаргу представника боржника ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 на дії державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з виконання рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області №664/3969/18 від 14.05.2019 (виконавче провадження №59149165), заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

Боржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою через свого представника, в якій просить: визнати причини пропущення строку на оскарження дій головного державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брязкало Л.О. поважними та поновити строк для подання скарги; скасувати постанову головного державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брязкало Л.О. №59149165 від 23.06.2023 про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 101088,86 грн.; стягнути з Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування скарги зазначено, що на виконанні Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавчий лист №664/3969/18, виданий Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

На початку червня, ОСОБА_2 , який з 21.03.2022 проходить службу в ЗСУ, виявив, що рахунок на який він отримує заробітну плату заблоковано, в зв`язку з наявністю виконавчого провадження №59149165.

Скаржник від дня винесення рішення про стягнення аліментів, самостійно перераховує на рахунок ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, про що неодноразово повідомляв державного виконавця ОСОБА_4 .

Не розуміючи підстави блокування рахунку, скаржник через свого представника звернувся з заявами:

-про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій;

-про передачу матеріалів виконавчого провадження за місцем проживання боржника.

05.07.2023 на електронну пошту представника скаржника, адвоката Ляхова О.В., надійшла постанова про накладення штрафу ВП №59149165 від 23.06.2023, відповідно до якої за ухилення від виконання рішення суду та сплати аліментів, що призвело до наявності заборгованості та нарахування пені у розмірі 50% від сукупної заборгованості, накладено на боржника штраф на користь ОСОБА_3 у розмірі 101088,86 грн.

Разом з постановою про накладення штрафу надійшов розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно якого станом на 01.06.2023 нараховано аліментів в сумі 202953,00 грн., сплачено аліментів 775,28 грн.

Як вже зазначалось, скаржник постійно перераховував на рахунок ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

В зв`язку з мобілізацією та перебуванням в лавах ЗСУ надати всі квитанції про сплату аліментів скаржник не має можливості, станом на день подання даної скарги рідні ОСОБА_2 знайшли квитанцій на сплату аліментів на загальну суму 57382,73 грн., але навіть цієї суми достатньо для спростування заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки.

Решта квитанцій на сплату аліментів повинна знаходитись в матеріалах виконавчого провадження.

На даний час ОСОБА_2 , через блокування банківських рахунків державним виконавцем, позбавлений можливості сплачувати аліменти, а також погасити наявну заборгованість.

ОСОБА_2 жодного разу не був повідомлений про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

За наявною інформацією у ОСОБА_2 , його колишня дружина ОСОБА_3 перебуває на тимчасово окупованій території, а також отримала паспорт громадянки росії, про що також було повідомлено в телефонній розмові державного виконавця ОСОБА_5 .

Проте, незважаючи про вищевикладене, державним виконавцем ОСОБА_5 було накладено штраф у розмірі 101088,86 грн.

Згідно знайдених квитанцій на сплату аліментів скаржником було сплачено 57382,73 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на січень 2021 року заборгованість складала 54766,95 грн., тобто заборгованість зі сплати аліментів не дорівнює сумі відповідних платежів за три роки.

Як наслідок, державний виконавець не мала законодавчих підстав для застосування штрафу в розмірі 101088,86 грн.

Щодо посилання наявності обов`язку боржника повідомляти державного виконавця про сплату аліментів.

Відповідно до частини 13 статті 71 Закону №1404-VIII довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 4 розділу XVII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі Інструкція № 512/5), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

З наведених законодавчих норм вбачається, що саме на державного виконавця покладено обов`язок здійснювати щомісячний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та повідомляти про такий розрахунок стягувача та боржника.

Нормами Інструкції №512/5 не встановлено прямого обов`язку боржника повідомляти державного виконавця про сплату аліментів, оскільки саме державний виконавець повинен встановити розмір заборгованості.

Надання документів про сплату аліментів є правом, а не обов`язком боржника і таке право кореспондує обов`язку державного виконавця повідомляти боржника про розмір заборгованості.

Всупереч наведеному, державний виконавець жодного разу не повідомляв скаржника про наявність заборгованості по аліментах, що в свою чергу вплинуло на своєчасність отримання державним виконавцем відомостей про своєчасну сплату аліментів боржником.

Санкція абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VІІІ передбачає відповідальність саме за несвоєчасну сплату аліментів, а не за несвоєчасне отримання державним виконавцем інформації про сплату аліментів, що вказує на незаконність оскарженої постанови від 23.06.2023 та є підставою для її скасування.

Щодо строку подачі скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно до п.а) ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, 05.07.2023 на електронну пошту представника скаржника, адвоката Ляхова О.В., надійшла постанова про накладення штрафу ВП №59149165 від 23.06.2023, відповідно до якої за ухилення від виконання рішення суду та сплати аліментів, що призвело до наявності заборгованості та нарахування пені у розмірі 50% від сукупної заборгованості накладено на боржника штраф на користь ОСОБА_3 у розмірі 101088,86 грн. Отже останній день для подачі скарги - 15.07.2023.

Вважає, що строк на оскарження дій державного виконавця пропущений з поважних причини та підлягає поновленню судом.

Витрати на правову допомогу.

Щодо попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які Заявник очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зазначає, що ОСОБА_2 планує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.07.2023 відкрито провадження за скаргою.

Олешківським відділом державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було направлено відзив на скаргу, в якому просять залишити скаргу без задоволення, виходячи із наступного:

На виконанні відділу перебуває виконавче провадження №59149165 від 20.05.2019 (дата відкриття), з виконання виконавчого листа №664/3969/18 виданого Цюрупинським районним судом Херсонської області 14.05.2009, про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.12.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 01.07.2021 у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка складала 32658,64 грн., на підставі чого виконавцем проведені наступні виконавчі дії:

-16.07.2021 винесена постанова про арешт коштів боржника.

-26.07.2021 державним виконавцем у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів в розмірі 32 658,64 грн. станом на 01.07.2021 в порядку, передбаченому статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) винесено постанови:

-про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

-09.08.2021 в порядку ст. 36 Закону у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів оголошено у розшук транспортний засіб належний боржнику.

-09.08.2021 винесена постанова про арешт майна боржника.

-15.06.2023 на адресу відділу надійшла заява від представника боржника, щодо визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

-16.06.2023 керуючись підпунктом 1 пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

Згідно розрахунку станом на 01.06.2023 заборгованість зі сплати аліментів складає - 202 177,72 грн.

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

23.06.2023 у зв`язку із наявною заборгованістю сукупний розмір, якої перевищує суму відповідних платежів за три роки винесена постанова про накладення штрафу на користь стягувана в розмірі 101 088,86 грн.

В матеріалах виконавчого провадження наявна заява боржника від 11.08.2021 щодо передачі виконавчого провадження за місцем реєстрації дружини ОСОБА_7 АДРЕСА_1 .

Також боржник згідно даних ДПС України отримував дохід ФОП ОСОБА_8 (період роботи 05.08.2020-07.08.2020), ПП «Славія-буд» (період роботи 12.04.2021- 23.11.2021), Військова частина НОМЕР_2 НГУ (період роботи з 21.03.2022).

Нормативне обґрунтування

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами статей 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 447 ЦПК України та статті 74 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику в тому числі і у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина 3 статті 195 СК України).

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу по заборгованості по несплаті аліментів у розмірі 101 088,86 грн., накладеного на ОСОБА_2 постановою державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Брязкало Л.О. від 23 червня 2023 року слід зазначити наступне.

За змістом п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону № 1404-VІІІ визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 3 липня 2018 року №2475- VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", яким доповнено статтю 71 Закону № 1404- VІІІ частиною 14 наступного змісту:

"За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону № 1404- VІІІ строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404- VІІІ, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, законом передбачено, що штраф за невиконання рішення суду, накладений постановою державного виконавця, підлягає примусовому стягненню у межах виконавчого провадження, а оскарження постанови про накладення штрафу, у т.ч. з підстав неправильного визначення розміру такого штрафу, відбувається в порядку, визначеному Законом.

Як, зазначено виконавцем у постанові від 23.06.2023 підставою для стягнення штрафу є розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.06.2023.

Представник скаржника зазначає, що з моменту мобілізації боржника, він не має можливості подати на адресу відділу квитанції щодо сплати аліментів, та інші квитанції знаходяться матеріалах виконавчого провадження.

Частиною 4 ст. 19 Закону № 1404-УІІІ визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Зазначені вимоги не застосовуються стосовно осіб, позбавлених особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" на час позбавлення особи особистої свободи.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувану, квитанції (або їж копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

З моменту відкриття виконавчого провадження, до заяв представника від 15.06.2023, боржник подав на адресу відділу лише заяву від 11.08.2021 щодо передачі виконавчого провадження за місцем реєстрації дружини ОСОБА_7 АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджує факт, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження відносно нього. Жодні квитанції щодо погашення аліментів станом на 18.08.2023 на адресу відділу не надходило.

Також хочу звернути увагу, що боржник офіційно отримував дохід у різні періоди проте не повідомляв про це виконавчу службу в порушення ч. 4 ст. 19 Закону № 1404- VІІІ.

Вищезазначене підтверджує, що боржник не виконує покладені на нього обов`язки, як боржника, визначені Законом № 1404- VІІІ та Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Як зазначає представник скаржника разом із постановою про накладення штрафу він отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.06.2023.

Частиною 8 ст. 71 Закону № 1404- VІІІ визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Розмір заборгованості визначено за виконавчим листом на підставі розрахунку державного виконавця, який скаржник не оскаржує, а тому підстави для скасування постанови про накладення штрафу на користь стягувана від 23.06.2023, яка винесена на підставі розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, відсутні.

Представник скаржника подав заяву про розгляд скарги без їх участі, вимоги скарги підтримав повністю, просив суд її задовольнити.

Стягувач та Державний виконавець в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх участі не заявляли, заперечень проти скарги стягувач не надала.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно до п.а) ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В обґрунтування вимог щодо поновлення строку для звернення зі скаргою зазначає, що десятиденний строк для звернення зі скаргою пропущено з поважних причин, а саму оскаржувану постанову ВП №59149165 від 23.06.2023 отримав 05.07.2023.

За таких обставин, суд вважає причини пропуску строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця поважними, та вважає необхідним задовольнити клопотання та поновити строк для звернення зі скаргою.

За змістом ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На виконанні Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №59149165 від 20.05.2019, з виконання виконавчого листа №664/3969/18, виданого Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.12.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

20.05.2019 старшим державним виконавцем Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області винесено постанову про відкриття ВП №59149165.

В матеріалах виконавчого провадження наявна заява боржника від 11.08.2021 щодо передачі виконавчого провадження за місцем реєстрації дружини ОСОБА_7 АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо заборгованості по аліментам без номера у виконавчому провадженні №59149165 з примусового виконання рішення №664/3969/18, виданого Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.12.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість становить 202177,72 грн. на 01.06.2023 року.

Державним виконавцем Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП №59149165 прийняті такі постанови:

-16.07.2021 винесена постанова про арешт коштів боржника.

-26.07.2021 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

-26.07.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

-26.07.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

-26.07.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

-09.08.2021 в порядку ст. 36 Закону у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів оголошено у розшук транспортний засіб належний боржнику.

-09.08.2021 винесена постанова про арешт майна боржника.

-15.06.2023 на адресу відділу надійшла заява від представника боржника, щодо визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

-16.06.2023 керуючись підпунктом 1 пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

Відповідно до заяви боржника від 15.06.2023 він просить передати виконавче провадження за місцем проживання боржника АДРЕСА_1 .

Згідно долучених квитанцій про сплату аліментів, скаржником було сплачено 57382,73 грн.

Відповідно до постанови про накладення штрафу ВП №59149165 від 23.06.2023, за ухилення від виконання рішення суду та сплати аліментів, що призвело до наявності заборгованості та нарахування пені у розмірі 50% від сукупної заборгованості, накладено на боржника штраф на користь ОСОБА_3 у розмірі 101088,86 грн.

Також боржник згідно даних ДПС України отримував дохід ФОП ОСОБА_8 (період роботи 05.08.2020-07.08.2020), ПП «Славія-буд» (період роботи 12.04.2021- 23.11.2021), Військова частина НОМЕР_2 НГУ (період роботи з 21.03.2022).

Оцінюючи викладене, суд враховує таке.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, судове рішення - це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна. Тому для держави і суспільства незаперечний інтерес становить повага до судового рішення, визнання обов`язковості його виконання, довіра до прийнятих судами рішень.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону державний виконавець зобов?язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець зобов?язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Положення ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» накладають на державного виконавця обов`язок обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 13 статті 71 Закону №1404-VIII довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 4 розділу XVII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі Інструкція № 512/5), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відповідно до частини 14 стаття 71 Закону №1404-VІІІ за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

При цьому положення абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

З наведених норм закону вбачається, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості.

Крім того, суд враховує правову позицію висловлену Верховним Судом в Постанові від 14.12.2021 у справі № 2610/27695/2012 за змістом якої якщо заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини боржника, а з вини державного виконавця, який неправильно визначив розмір аліментів та базу їх стягнення, то постанова державного виконавця про накладення штрафу не може вважатися справедливою.

Тобто, враховуючи викладене вище, оспорювана постанова, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», винесена державним виконавцем безпідставно, оскільки боржника жодного разу не було повідомлено про розмір заборгованості, також, оскільки лише у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження, а боржник перебуває у лавах ЗСУ і це не заперечується державним виконавцем.

Більш того, згідно долучених квитанцій про сплату аліментів, скаржником було сплачено 57382,73 грн.

Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 137 ЦПК України, такі витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові 18 травня 2020 року у справі № 643/5556/14-ц (провадження № 61-11131сво19) дійшов висновку про те, що питання, пов`язані із судовим контролем за виконанням судових рішень передбачено розділом VII ЦПК України, відповідно до якого скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, подається до суду першої інстанції, що розглянув справу, і такий розгляд не є окремим провадженням в окремій справі.

Розгляд скарги на дії державного або приватного виконавця має наслідком виконання або не виконання судового рішення, як завершальної стадії судового процесу; такий розгляд є комплексом певних процесуальних дій його учасників, а тому такий розгляд підпадає під термін "провадження у справі"

У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 №757/60277/18-ц.

У скарзі заявник просив суд стягнути на свою користь із ВДВС витрати на правову допомогу, однак на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу жодного доказу не надав, тобто документально не доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу.

З урахуванням вищенаведеного, суд, приходить до висновку, що в задоволенні стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4, 18, 258, 260, 261, 273, 353, 354, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 4, 6, 11, 18, 19, 26, 27, 39, 63, 70, 71, 74, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 81, 181-183 195 СК України, Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень", суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника боржника ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 про поновлення строку для звернення зі скаргою до суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) .

Скаргу представника боржника ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 на дії державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з виконання рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області №664/3969/18 від 14.05.2019 (виконавче провадження №59149165), заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати постанову горловного державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Брязкало Л.О. у ВП № 59149165 від 23.06.2023 про про накладення на ОСОБА_2 штрафу в сумі 101088,86 грн.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 15 (п?ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п?ятнадцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ. Е. Дорошинська