Справа № 740/8173/23
Провадження № 2/740/352/24
06 червня 2024 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області, в складі головуючої судді Гагаріної Т.О., секретаря судового засідання Філоненко О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Ніжині цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (далі - ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) на його користь заборгованість за договором позики № 2159289 від 18.10.2019 в розмірі 33 534,87 грн, 2147,20 грн судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.10.2019 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2159289, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), згідно якого Кредитодавець надав позичальнику - відповідачу кредит в сумі 6000 гривень на 30 днів з кінцевим терміном погашення не пізніше 17.11.2019, процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,52 % в день. 10.03.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» був укладений Договір факторингу №002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021. Зазначає, що кредитор свої обовязки за договором виконав у повному обсязі та надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів, натомість відповідач порушив умови договору та у встановлені строки кошти не повернув, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 33 534,87 грн, в тому числі: 6000 грн - заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по процентам за користування у розмірі 2 880 грн, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування 3000 грн, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період 10.09.2021 по 07.01.2022) - 19 440 грн, інфляційне збільшення у розмірі 2 214,87 грн (період нарахування 18.11.2019 - 23.02.2022).
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.01.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
22.03.2024 від позивача надійшло клопотання про доручення доказів.
Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву від 06.02.2024 про розгляд справи без участі представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав.
Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. За наданою суду інформацією Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ніжинської міської ради, відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана в позові (а.с.32), Однак, до суду повернулася поштова кореспонденція, надіслана відповідачу, з відміткою на довідці «Про причини повернення (досилання)» працівника «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до оголошення про розгляд справи, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідача повідомлено про розгляд даної справи у суді.
Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення заочного судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.
10.03.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»укладено договір факторингу №002-100320 у відповідності до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вимоги до боржників (а.с.18-21).
В свою чергу 22.06.2021 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклало договір факторингу №20210622/1 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф». Згідно п.2.1.3 Розділу 2 договору право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора з дати підписання сторонами Реєстру прав грошових вимог.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 13.12.2023 становить 33 534,87 грн, з яких: залишок заборгованості за тілом - 6 000,00, залишок заборгованості по процентам за користування - 2 880,00 грн, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 3000, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період 10.09.2021 року по 07.01.2022) - 19 440,00 грн, інфляційне збільшення - 2 214,87 грн, ( період нарахування 18.11.2019 по 23.02.2022).
Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.
Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
На підтвердження набуття права вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики № 2159289 від 18.10.2019 позивачем до позовної заяви додано договір факторингу №002-100320 від 10.03.2020 укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», витяг з реєстру боржників до договору факторингу №002-100320 від 10.03.2020, договір факторингу №20210622/1 від 22.06.2021, укладений між ТОВ» «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» витягу з реєстру боржників до договору факторингу №20210622/1.
Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного між відповідачем і ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», щодо повернення тіла кредиту у визначені договором строки, оскільки відповідачем не подано доказів на спростування даного факту, а отже наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення сум заборгованості за тілом кредиту за укладеними договорами.
Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за кредитними договорами, суд зважає на наступне.
Згідно ч.1 ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Аналіз наведених положень Кодексу в їх сукупності дає суду підстави для висновку, що позивач має право на стягнення з відповідачки отриманого і не сплаченого тіла позики (кредиту) і відсотків, проте нарахованих виключно за період користування грошовими коштами, встановлений у договорі, а сааме у розмірі 2736,00 грн, виходячи із розрахунку 6000 х 1,52% х 30 = 2736,00 грн.
Стосовно заборгованості по простроченим процентам за користування у розмірі 3000,00 грн, зазначена вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З загального правила слідує про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Разом з тим, позивачем не надано жодних розрахунків зазначеної суми. Також є незрозумілим, за який період нарахована заборгованість по простроченим процентам за користування у вказаному розмірі.
Таким чином, заборгованість по простроченимпроцентам закористування у розмірі 3000,00грн, про стягнення якої з відповідача просить позивач, є необгрунтованою та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по простроченим процентам за користування, нараховані новим кредитором за період з 10.09.2021 по 07.01.2022 - 19 440,00 грн.
Тому, суд дійшов висновку про те, що новим кредитором неправомірно здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом за період з 10.09.2021 по 07.01.2022 у розмірі 19 440,00 грн, оскільки відносини щодо зазначеної заборгованості перебували поза відносинами за кредитним договором, а відтак в цій частині позову слід відмовити.
Також в позовній заяві позивачем зроблені розрахунки інфляційних втрат нарахованих з розміру суми заборгованості за договором позики у розмірі 2 214,87 грн, (період нарахування 18.11.2019 по 23.02.2022).
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» в частині стягнення інфляційних втрат, суд виходить з того, що відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Таким чином, інфляційні втрати можуть бути нараховані на борг в сумі 8736,00 грн (6000,00 грн + 2736,00 грн) за період прострочення з 18.11.2019 по 23.02.2022, що відповідно до проведеного судом розрахунку становить 1628,71 грн.
Отже, стягненню з відповідача в рахунок погашення заборгованості за договором підлягають 10 364, 71 грн, з яких: 6000,00грн - за тілом кредиту, 2736 грн - за процентами за користування кредитом, 1 628,71,74 грн - інфляційне збільшення за період з 18.11.2019 по 23.02.2022.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.
Із матеріалів справи вбачається, що 11.12.2023 між позивачем та адвокатом Бачинським О. М. укладено договір про надання правової допомоги №20231211-2.
Відповідно до укладеної угоди адвокат надає позивачу правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором. За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату фіксовану суму винагороди у розмірі 7000,00 грн (п. 4.2 договору).
З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог частково, враховуючи, складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі; з огляду на приписи п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 615, 629, 1054, 1081, 1082 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», , місцезнаходження: 79013 м. Львів, вул. С.Бандери, 87, офіс 54.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Гагаріна