Справа № 727/347/24
Провадження № 2/727/482/24
04 квітня 2024 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за по-зовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маркі-донов Олександр Валерійович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Маркідонов О.В., звернувся до су-ду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір пози-ки. Цей договір позики посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського но-таріального округу Савчук В.Г. та зареєстрований в реєстрі за №5413.
Зазначає, що 15.09.2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці виніс рі-шення у справі №727/5416/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 148 995,00 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 6 649,67 грн., штраф у розмірі 50 000,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2 056,45 грн.
Вказане рішення набрало законної сили 18.10.2021 року.
Разом з тим, на час звернення до суду з позовом, рішення Шевченківського район-ного суду м. Чернівці від 15.09.2021 року не виконано.
На основі вищевикладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , - 80 851,45 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.01.2024 року відкри-то провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного по-зовного провадження в судове засідання та надано відповідачу строк для подання від-зиву.
14.02.2024 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позову.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був по-відомлений у встановленому законом порядку.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав через канцеля-рію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повні-стю та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розгля-нути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встанов-лений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріала-ми.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповіда-чем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.3 та п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволен-ню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно договору позики грошових коштів від 18.10.2019 року (а.с.8), ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 138325,00 гривень. При цьому, відповідач зобов`яза-лась повернути позивачу отриману суму позики не пізніше 18.12.2019 року.
Вказане заочне рішення набрало законної сили 18.10.2021 року.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановле-ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановле-них цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не до-казуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог надано представни-ком позивача розрахунок ціни позову: дата виникнення заборгованості 18.10.2021, дата розрахунку: 05.01.2024; сума боргу 207 701,12 грн, кількість просторочених днів 810.
Розрахунок 3% річних: період розрахунку: 18.10.2021 31.12.2023, сума боргу 207 701,12 грн., 3% річних = 13 742,42 грн., та за період з 01.01.2024 по 05.01.2024, сума боргу 207 701,12 грн., 3% річних = 85,12 грн.
Результати розрахунку інфляційних витрат: період розрахунку 18.10.2021 05.01. 2024, сума боргу 207 701,12 грн., інфляційне збільшення = 67 023,91 грн. (а.с.5).
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з ура-хуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначе-ні розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в яко-му одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином від-повідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК Ук-раїни. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання на-стають правові наслідки встановлені договором або законом.
За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідаль-ності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який простро-чив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити су-му боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а та-кож три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вста-новлений договором або законом.
За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, вира-жене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника спла-тити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора ви-магати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за пору-шення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не пе-редбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналізуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, слід зробити ви-сновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора.
Разом з тим не є грошовим зобов`язанням судове рішення, яким вже стягнуто від-повідальність, передбачена статтею 625 ЦК України за порушення будь-якого грошо-вого зобов`язання, оскільки в такому випадку таке рішення носить не зобов`язальний характер щодо сплати грошового зобов`язання боржника перед кредитором, а виконує роль санкції за прострочення боржником грошового зобов`язання, які являють собою міру цивільно-правової відповідальності, що застосовується до всіх грошових зобов`я-зань у розмірі 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не вста-новлений договором або законом.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про те, що стягнення відповідаль-ності, передбаченої статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання у зв`язку з невиконанням судового рішення, яким вже стягнуто відповідальність, пе-редбачену статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання, не ґрун-тується на нормах чинного законодавства та свідчить про недобросовісну поведінку кредитора.
Однак, суд не погоджується з наданим розрахунком, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу Ук-раїни передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у трид-цятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичаль-ником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичаль-нику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими до-говорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Прези-дента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на тери-торії України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента про-довжувався та триває на час розгляду справи в суді.
Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в ча-стині стягнення 3 % річних та інфляційного збільшення за період з 24.02.2022 року по 05.01.2024 року - задоволенню не підлягають.
При цьому, як зазначалось вище, відповідно до частини другої статті 625 ЦК Ук-раїни боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу креди-тора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо ін-ший розмірі процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особли-вою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскіль-ки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшко-дуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок ін-фляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ос-таннім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у від-повідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Таким чином 3 % річних становитиме:
за період з 18.10.2021 року по 23.02.2022 року, у розмірі 2 202,20 грн., виходячи з розрахунку: 207 701,12 (сума боргу) х 3 x 129 (кількість днів прострочення виконання боргових зобов`язань) : 365 (кількість днів у календарному році) : 100.
Отже, 3 % річних, що підлягають стягненню з відповідача за невиконання гро-шового зобов`язання складають 2202,20 грн., тобто дана позовна вимога підлягає част-ковому задоволенню.
Крім того, за змістом ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів на-селення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує дина-міку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи грома-дян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлю-вати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.
З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок прове-дення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого пе-редбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, пуб-лікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів грома-дян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).
Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підля-гають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів насе-лення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, за-твердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методи-ка розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного ко-мітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету ста-тистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).
Одночасно, сума інфляційних втрат, що підлягає до стягнення з відповідача за невиконання грошового зобов`язання, становитиме:
Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню за невико-нання рішення суду складає 9068,23 грн., тобто дана позовна вимога також підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукуп-ності, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 11 270,43 гривень, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, -
Ухвалити заочне рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ад-вокат Маркідонов Олександр Валерійович, до ОСОБА_2 про стяг-нення боргу за договором позики задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеля-ційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судо-вого рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отриман-ня копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 11 квітня 2024 року.

Суддя: О.Є.Терещенко