04.12.2024 Єдиний унікальний номер 205/1384/21
Справа № 205/1384/21
Провадження № 4с/205/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Киричок Л.А.,

за участю представника скаржника адвоката Трофімова Д.Ю., представника боржника адвоката Бровко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Богдана Сергійовича, боржник ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року представник скаржника адвокат Трофімов Д.Ю. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначив, що на виконанні Першого Правобережного ВДВС перебуває виконавче провадження № 66535419 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 26.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу батька, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.02.2021 року до досягнення дитиною повноліття. 29.01.2024 року та 15.02.2024 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого в період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно) розрахунок заборгованості обчислювався державним виконавцем виходячи з доходу отриманого боржником у розмірі 14 479 грн. щомісячно. 05.07.2024 року представником стягувача отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 05.07.2024 року, згідно якого розмір аліментів в період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно) обчислювався державним виконавцем виходячи з отриманого боржником доходу у розмірі 0.01 грн. (одна копійка). На думку представника, здійснюючи 05.07.2024 року розрахунок заборгованих сум, державний виконавець помилково врахував ту обставину, що період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно), за який визначено заборгованість зі сплати аліментів, боржник був офіційно працевлаштований, без врахування середнього заробітку у місцевості проживання зобов`язаної особи. За таких обставин, державний виконавець повинен був обчислювати розмір заборгованості боржника як особи яка не працювала на час виникнення заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме 14 479 грн. в місяць.

Протиправність дій державного виконавця полягає у тому, що останній, будучи достовірно обізнаним, що за період з березня 2022 року по грудень 2023 року боржник не отримував заробітну плату, при здійсненні розрахунку в АСВП вніс в систему завідомо неправдиву інформації, відповідно до якої боржник нібито отримував заробітну плату (дохід) у зазначений проміжок часу. Таким чином, державний виконавець на підставі внесеної ним неправдивої інформації про отримання доходу боржником, в подальшому здійснив розрахунок щомісячного розміру аліментів за період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно), який склав 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 1 416,50 грн. щомісячно, при цьому, при здійсненні розрахунку виходячи з середньої заробітної плати для Дніпропетровської області, розмір аліментів склав би 3 619,75 грн. щомісячно. Представником скаржника зроблено правильний, на його думку, розрахунок заборгованості за аліментами, який наявний у матеріалах скарги.

Враховуючи викладене, представник скаржника звертається до суду просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця Першого Правобережного ВДВС Григорішена Б.С., що виразились у визначенні щомісячного розміру аліментів за період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно) у виконавчому провадженні № 66535419 при здійсненні розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів 05.07.2024 року;

- зобов`язати державного виконавця Першого Правобережного ВДВС, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 66535419, здійснити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до чинного законодавства з урахуванням інформації про середню заробітну плату працівника для відповідної місцевості за період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно), та з урахуванням доходів отриманих ОСОБА_2 у 2 кварталі 2022 року у розмірі 2 748, 6 грн., 200, 4 грн., 11 605,58 грн.; у 3 кварталі 2022 року у розмірі 400 грн.; у 4 кварталі 2022 року у розмірі 1 366,46 грн.; у 1 кварталі 2023 року у розмірі 12,17 грн.

- судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу покласти на Перший Правобережний ВДВС.

Ухвалою судді від 25.07.2024 року зазначену скаргу було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, які зазначені у мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2024 року зазначену скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання по справі та витребувано у Першого Правобережного ВДВС належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 66535419.

02.10.2024 року до суду від Першого Правобережного ВДВС надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 66535419 (том 1 а.с. 98-294).

08.08.2024 року від представника скаржника адвоката Трофімова Д.Ю. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява у якій він просив суд постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з Першого Правобережного ВДВС штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за невиконання процесуальних обов`язків, оскільки станом на 07.08.2024 року Першим Правобережним ВДВС не виконана вимога Ленінського районного суду м. Дніпропетровська згідно ухвали від 30.07.2024 року в частині витребування належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження № 66535419.

На думку суду, заява представника скаржника задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до заяви державного виконавця Першого Правобережного ВДВС Григорішена Б.С. від 08.08.2024 року останній просив суд відкласти розгляд скарги та надати додатковий час для підготовлення та надання до суду належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження № 66535419. Окрім того, до наступного судового засідання, а саме 02.10.2024 року, до суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 66535419, а тому підстави для накладення штрафу у зв`язку з невиконанням ухвали суду відсутні.

Представник боржника адвокат Бровко О.О. надав до суду клопотання у якому просив зупинити провадження по справі № 205/1384/21 до остаточного вирішення питання стосовно встановлення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набрання законної сили рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленого 27.09.2024 року по справі № 201/731/21, яким у позові ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2 третя особа: Адміністрація Новокодацького району ДМР, про визначення місця проживання дитини було відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Центральна адміністрація ДМР, про визначення місця проживання дитини було задоволено та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з її батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що представником боржника у вказаному клопотанні не наведено обставин, які б унеможливлювали розгляд зазначеної скарги по суті, а тому клопотання про зупинення провадження по скарзі задоволенню не підлягає.

Представник боржника адвокат Бровко О.О. надав до суду відзив на скаргу у якому просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що з огляду на виникнення безпідставного боргу, адвокатом боржника в інтересах боржника здійснено звернення до Першого Правобережного ВДВС із заявою про долучення документів до виконавчого провадження та здійснення перерахунку заборгованості, оскільки вказані документи підтверджують перебування боржника у штаті ТОВ «Марант» за період з 01.03.2022 року по 31.12.2023 року Внаслідок даної заяви, та на підставі доданих документів, державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 66535419 та надано розрахунок заборгованості станом на 06.03.2024 року. Звертає увагу суду, що боржник перебував у відпустці без збереження заробітної плати, однак не був звільнений з посади,а тому посилання скаржника на те, що боржник не працював, є безпідставними. Також зазначив, що відповідно до наявної довідки з розрахунку заборгованості в рамках виконавчого провадження № 66535419 у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів. в рамках даного виконавчого провадження. Період, на який посилається представник скаржника, не є таким, на підставі якого можливо провести перерахунок, бо ОСОБА_2 не звільнявся з ТОВ «Марант», а дії працівників Першого Правобережного ВДВС є такими, що визначені чинним законодавством України.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, письмово просила розгляд скарги проводити за її відсутності, вимоги скарги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник скаржника адвокат Трофімов Д.Ю. у судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Державний виконавець Першого Правобережного ВДВС Григорішен Б.С. у судовому засіданні з вимогами скарги не погодився, просив залишити їх без задоволення.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, письмово просив розгляд скарги проводити за його відсутності за участі його представника адвоката Бровко О.О.

В свою чергу, представник боржника адвокат Бровко О.О. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених ним у відзиві на скаргу.

Суд, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Першого Правобережного ВДВС перебуває виконавче провадження № 66535419 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 26.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу батька, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.02.2021 року до досягнення дитиною повноліття (том 1 а.с. 12-14).

Згідно наказу ТОВ «Марант» № 6-к від 01.03.2022 року, боржнику ОСОБА_2 за його заявою від 28.02.2022 року надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін на час дії воєнного стану (том 1 а.с. 28).

Згідно довідки ТОВ «Марант» № 1 від 14.06.2022 року, дохід боржника ОСОБА_2 за період з 01.12.2021 року по 31.05.2022 року склав 19 560 грн. (том 1 а.с. 19).

05.07.2024 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого розмір аліментів за період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно) обчислювався державним виконавцем виходячи з отриманого боржником доходу у розмірі 0.01 грн. (том 1 а.с. 226).

Представник скаржника вважає, що державний виконавець повинен був обчислювати розмір заборгованості боржника як особи, яка не працювала на час виникнення заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме 14 479 грн. в місяць.

Положеннями ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Предметом оскарження можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частинами 1, 3, 4, 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачеві і боржникові у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 21 березня 2018 року № 855/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 849/31801 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», а саме пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Положеннями ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, заборгованість за аліментами визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у тому випадку, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який було неодноразово продовжено та який діє на теперішній час.

Як було встановлено судом, боржник ОСОБА_2 у період з березня 2022 року по грудень 2023 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

При цьому, будь-яких змін до ст. 195 СК України у період воєнного стану законодавцем внесено не було.

Суд зазначає, що у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість за аліментами іншим чином, оскільки боржник не був звільнений з посади менеджера зі збуту у ТОВ «Марант», а перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Таким чином, суд вважає, що виходячи з фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду скарги, державний виконавець правомірно здійснив розрахунок заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження № 66535419.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до абз. 5 п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом не встановлено порушення державним виконавцем законодавства під час примусового виконання виконавчого листа, виданого 04.08.2021 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2021 року, державний виконавець діяв у спосіб та в порядку, які передбачені чинним законодавством, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Правобережного ВДВС.

Оскільки у задоволенні скарги було відмовлено, судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, ст.ст. 4-5, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 353, 447-452 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішена Богдана Сергійовича, боржник ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по справі покласти на сторони в межах ними понесених.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

скаржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

заінтересована особа: державний виконавець Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорішен Богдан Сергійович, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56.

боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали складено 09 грудня 2024 року.

Суддя: Федотова В.М.

.