Справа № 127/914/24
Провадження № 22-ц/801/709/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 рокуСправа № 127/914/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С. К., Копаничук С. Г.,

за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року, постановлену у складі судді Сичука М. М. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовував тим, що 05 червня 2020 року між сторонами було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заявленому позові ОСОБА_1 стверджує, що після народження дочки, відповідач почала систематично зловживати алкоголем, в тому числі і в присутності дитини. Зловживання алкоголем ставали все частішими. Згодом почала вживати сильнодіючі психотропні препарати. Поведінка дружини поступово змінилась, стала різкою, часто неадекватною, що зводилося до погрожування позивачу різного роду розправами. На спроби врегулювати конфлікти та налагодити спокійне спільне життя, зі сторони відповідачки була різка протидія.

Зважаючи на ці обставини, позивач прийняв рішення розлучитись з дружиною. Після того, як він їй про це повідомив, на нього почався психологічний тиск зі сторони дружини та її родичів, відносно нього почались постійні провокації, нецензурна лайка, та погрози фізичною розправою.

Відповідачка почала писати в поліцію на нього і його батьків безпідставні та завідомо неправдиві заяви. Так, 04 вересня 2023 року ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, викликала наряд поліції на адресу АДРЕСА_1 , і безпідставно звинуватила позивача в присутності дитини нібито у вчинені щодо неї психологічного насильства. В результаті, прибувши на виклик інспектори поліції побачили реальну ситуацію та на відповідачку було складено постанову за завідомо неправдивий виклик поліції (постанова ГБВ №338174 від 04 вересня 2023 року). Крім того, в квартирі позивача на нього було підступно скоєно напад рідним братом його дружини ОСОБА_4 з метою спричинення тілесних ушкоджень. В результаті постановою Вінницького міського суду від 19 вересня 2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Після чого провокації, погрози і психологічний тиск на позивача зі сторони дружини та її родичів не припинились.

05 листопада 2023 року в період часу приблизно з 12-00 по 14-00 відповідач, скориставшись відсутністю позивача, без його відома та дозволу за допомогою свого рідного брата ОСОБА_4 та трьох невідомих позивачу осіб вивезла з належної йому на праві власності квартири дитячі речі, а також його особисте майно, яке було придбано ще до шлюбу, чим відносно нього вчинила домашнє насильство економічного характеру. Дана подія була зафіксована камерами спостереження, які розташовані в під`їзді будинку, в якому розташована належна позивачу квартира та де він мешкає.

Про даний факт позивач повідомив поліцію та написав заяву про вчинення щодо нього домашнього насильства економічного характеру з боку дружини.

Крім того відповідачка неодноразово повідомляла про нього неправдиву інформацію працівникам поліції, а тому за його заявою було порушено кримінальне провадження №0001720 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 383 КК України та як стверджує позивач його визнано потерпілим по даному кримінальному провадженню та вручено пам`ятку про процесуальні права потерпілого.

Посилаючись на викладені обставини і те, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить його інтересам, ОСОБА_1 звернувшись в суд із даним позовом, просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 ..

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року провадження у справі було закрито.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, беручи до уваги те, що на момент звернення позивача в суд із позовом про розірвання шлюбу відповідач перебувала та перебуває на даний час в стані вагітності, суд констатує, що позивачем при зверненні до суду не дотримано вимоги ст. 110 СК України, матеріали позовної заяви не містять належних та допустимих доказів або посилань на випадки, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, тому згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що факт вагітності відповідачки на день ухвалення рішення судом є доведеним, ч. 2 ст. 110 СК України визначає, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, суд прийшов до висновку про те, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і провадження у справі підлягає закриттю.

З огляду на викладене суд зазначив, що цей позов у встановлені законом процесуальні строки (протягом вагітності дружини та до досягнення дитиною одного року) не міг бути пред`явлений, окрім випадків наявності описаних вище виключних обставин.

Також, суд звернув увагу на те, що позивачем вже було раніше ініційовано звернення із аналогічним позовом про розірвання шлюбу до суду, який згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114008104) з підстав, що визначено ч. ч. 2-4 ст. 110 СК України та ст. 257 ЦПК України, залишено без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Вінницького міського суду Вінницької області.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2024 року справу призначено до розгляду на 21 березня року о 10 год. 20 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем була надані докази вчинення дружиною щодо нього протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, що підтверджує наявність підстав для розірвання шлюбу під час вагітності відповідачки, проте судом не було взято цей факт до уваги.

Окрім того, викладене в оскаржуваній ухвалі є незрозумілим у частині закриття провадження у справі чи повернення позову, оскільки суд посилався як на п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, так і на ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Так, суд першої інстанції виснував, що якби позивач зазначив у позовній заяві про розірвання шлюбу про вагітність відповідачки, суд зобов`язаний був би, виконати імперативний припис пункту 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та повернути позов.

Однак, ОСОБА_1 звертаючись до суду, зазначив в позові підставу розірвання шлюбу ч. 2 ст. 110 СК України, тобто не приховував факт вагітності, а навпаки надав докази, що підтверджують можливість розірвання шлюбу в даній ситуації.

Отже, позивачем було доведено належними та допустимими доказами наявність обставин, з якими СК України пов`язує право одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу під час вагітності дружини.

Також позивачу не зрозуміло чи має він можливість звернутися до суду з тим самим позовом, з тими ж самими вимогами до відповідачки, незрозуміла доля сплаченого ним судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

05 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 5).

13 листопада 2023 року за заявою ОСОБА_1 було відкрито кримінальне провадження № 0001720 за фактом здійсненого його дружиною ОСОБА_2 завідомо неправдивого повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, що підтверджується витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 21).

20 листопада 2024 року ОСОБА_1 видано пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 20 листопада 2023 року (а. с. 22).

Станом на день звернення ОСОБА_1 із цим позовом 23 січня 2024 року ОСОБА_2 перебуває на обліку по вагітності із терміном 29 тижнів 6 днів, що підтверджується довідкою ТОВ «Інномед Пологовий будинок» № 19 від 23 січня 2024 року (а. с. 34).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною першою статті 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною другою статті 104 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 , не повідомляючи суд першої інстанції про вагітність дружини, надав суду докази, які на його думку, підтверджують обставини, які є підставою для розірвання шлюбу під час вагітності ОСОБА_2 , а саме витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 листопада 2023 року та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 20 листопада 2023 року.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд першої інстанції зазначив, що наданий ОСОБА_1 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого містить відомості та констатує факт того, що саме за заявою позивача 13 листопада 2023 року порушено кримінальне провадження №0001720 відносно відповідачки за ч. 1 ст. 383 КК України, та йому вручено пам`ятку про процесуальні права потерпілого, інших належних доказів, які б дійсно підтверджували протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення з боку відповідачки по відношенню до позивача або їхньої малолітньої доньки суду в ході судового розгляду не надано.

Окрім того, суд першої інстанції зауважив, що вищевказані події відбулися 13 листопада 2023 року, тобто вже пройшов тривалий час і позивач мав би надати суду докази того, що вказане кримінальне провадження на час звернення із позовом до суду (09 січня 2024 року) та розгляду справи існує, яке прийнято рішення в даному кримінальному провадженні, чи пред`явлено підозру відповідачці, чи складено обвинувальний акт та скеровано його до суду. Однак позивач цього не зробив, клопотань про витребування доказів не заявляв, тому суд позбавлений можливості дійсно встановити протиправність поведінки відповідачки з ознаками кримінального правопорушення відносно позивача.

Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком суду першої інстанції та звертає увагу, що відповідних доказів не було надано ОСОБА_1 і до суду апеляційної інстанції.

Окрім того слушними є висновки суду першої інстанції про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відповідачкою домашнього насильства щодо позивача було закрито постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2024 року у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а складена постанова серії ГБВ № 338174 від 04 вересня 2023 року за завідомо неправдивий виклик поліції також не є підтвердженням того, що дружиною відносно позивача було вчинено неправомірні дії, які носять злочинний характер. Притягнення брата відповідачки ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно позивача (постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року) стосунку до справи, що розглядається судом, не має.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з ч. 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК).

Викладене дає підстави для таких висновків.

Формулювання у ч. 2 ст. 110 ЦПК України «позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено» свідчить про неможливість провадження у справі про розірвання шлюбу у випадку, вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, за винятком виключних обставин.

Як встановлено із матеріалів справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 18 січня 2023 року у справі було відкрито провадження у справі.

Оскільки судом першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, у ході розгляду справи було визнано недоведеною наявність таких виключних обставин (вчинення відповідачкою протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо позивача або їх доньки), враховуючи те, що нормами ЦПК України не передбачено припинення провадження по справі, міський суд прийшов до правильного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вказана справа на даний час не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

При цьому судом першої інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено, що він не позбавлений права повторно звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу, після спливу відповідних термінів, або якщо у нього з`являться належні та допустимі докази описаних вище виключних обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, понесені ним судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук