ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2024 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/4022/24

Номер провадження: 22-ц/819/428/24

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.,

секретар Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2024 рокуу складі судді Булах Є.М., у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Південне міжрегіональне управління юстиції (м. Одеса) відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаїві про встановлення факту смерті,

встановив:

Короткий зміст заяви

В березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій, з урахуванням заяви (нової редакції), просила встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Херсон, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Краснодар, Краснодарського краю Російської Федерації.

Заява мотивована тим, що вона є донькою ОСОБА_3 , яка мешкала у АДРЕСА_1 .

Під час повномасштабного вторгнення рф на територію України місто Херсон попало в окупацію. В зв`язку зі своїм станом здоров`я та відсутністю поруч родичів, ОСОБА_3 виїхала до родичів у м. Краснодар рф, де і померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Родичі померлої надали їй лише фотокопію документів, які підтверджують смерть її матері, а саме: свідоцтво про смерть яке видано Спеціалізованим відділом записів актів цивільного стану по державній реєстрації смерті міста Краснодар управління записів актів цивільного стану краснодарського краю; довідку про кремацію; акт про відсутність сторонніх вкладень у капсулі з прахом; супровідну картку.

Мати - ОСОБА_3 , під час життя - 13.03.2023, склала на неї заповіт на майно, яке складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

Звернувшись до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, їй було відмовлено в оформленні спадщини, у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про смерть та було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті матері на території іншої держави та видачі в подальшому свідоцтва про смерть гр. ОСОБА_3 для заведення спадкової справи.

Після чого, представник заявниці, звернулася до Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві із заявою про видачу свідоцтва про смерть гр. ОСОБА_3 , на що отримала відповідь про те, що актовий запис про смерть її матері перебуває на зберіганні в архівах відділу ЗАГС рф.

У зв`язку з військовою агресією держави, на території якої померла мати, та призупиненням дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, заявниця позбавлена можливості у позасудовому порядку зареєструвати смерть матері та реалізувати спадкові права, що обумовило підстави звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління юстиції(м. Одеса) відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Херсон, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Краснодар, Краснодарського краю російської федерації.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, яка її подала, посилається на аналогічні доводи викладені в заяві. Крім того, апелянт посилаючись на норми національного та міжнародного права, наявність військової агресії рф проти України та повномасштабне вторгнення російських військ на територію України, розірвання у зв`язку з цим дипломатичних відносин вказала, що не має можливості отримати з рф оригінал чи дублікат свідоцтва про смерть матері та здійснення його відповідного апостілювання для надання нотаріусу.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_3 у судовому порядку немає, у зв`язку з тим, що факт смерті матері заявниці на території м. Краснодар російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави та видано на підставі законодавства держави на території якої померла мати заявниці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Краснодар, Краснодарського краю, російської федерації, виданого 92300004 спеціалізованим відділом записів актів громадянського стану з державної реєстрації смерті м. Краснодар управління записів актів громадянського стану Краснодарського краю, актовий запис №1 (а.с. 14).

Крім того, заявник вказує, що ОСОБА_3 , громадянка України, проживала в м. Херсоні та внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України, не маючи у м. Херсоні родичів, вимушена була виїхати до інших родичів у м. Краснодар рф.

10 березня 2023 року ОСОБА_3 склала заповіт на свою доньку ОСОБА_2 , відповідно до якого все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.18-19).

Родинні відносини заявниці ОСОБА_2 , як доньки, з померлою ОСОБА_3 , як матір`ю, підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого міськвідділом ЗАГС м. Херсона , запис №4678 ( а.с.14) з підтвердженням зміни прізвища відповідно до копії свідоцтва про одруження, виданого Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану у м. Херсоні, актовий запис № 168 (а.с. 13).

18 січня 2024 року приватний нотаріус, посилаючись на норми закону, повідомив представника заявника про те, що копія свідоцтва про смерть не може бути прийнята для заведення спадкової справи та запропонував звернутися до суду для встановлення факту смерті матері на території іншої держави та видачі в подальшому свідоцтва про смерть гр. ОСОБА_3 для заведення спадкової справи (а.с. 25).

Після чого, представник заявниці, звернулася до Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві із заявою щодо повторної видачі свідоцтва про смерть гр. ОСОБА_3 , на що 03 лютого 2024 року отримала відповідь про те, що актовий запис про смерть її матері перебуває на зберіганні в архівах відділу ЗАГС рф. Також, вказано, що після зупинення Конвенції 1993 року, не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь щодо будь-яких документів виданих, посвідчених у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення (а.с. 26).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови № 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" відповідно до п. 4 ст. 273 ЦПК суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191 (г1066-04), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 червня 2001 р. за № 473/5664. реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. У разі реєстрації смерті не в тому консульському окрузі, де проживав померлий, консул, який зареєстрував смерть, повідомляє про реєстрацію смерті дипломатичне представництво або консульську установу України, де померлий перебував на обліку, указавши при цьому його прізвище, ім`я, по батькові, а також номер та дату актового запису про смерть. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі:- медичного документа про смерть, виданого медичним закладом,- довідки про смерть, виданої компетентними органами держави перебування. Ці документи додаються до актового запису про смерть.

Свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого або надсилається разом з паспортним документом померлого до Міністерства закордонних справ України для передачі зазначеним вище особам.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України оголошено про розрив дипломатичних відносин України з російською федерацією.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Аналогічно регламентовано зазначене питання у п.7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Однак, зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю російської федерації.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX "Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (далі - Закон № 2783-IX).

22 грудня 2022 року Закон № 2783-IX опубліковано у газеті "Голос України" та 23 грудня 2022 року він набрав чинності.

Закон № 2783-IX передбачає:

зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (стаття 1);

вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2).

Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення.

За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у місті Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у місті Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, зупинено з 27 грудня 2022 року.

З дати зупинення дії Мінської конвенції, зокрема, до документів, виданих на території російської федерації Республіки Білорусь, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з рф і Білоруссю.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що свідоцтво про смерть від 05.09.2023 серії НОМЕР_1 , видане 92300004 спеціалізованим відділом записів актів громадянського стану з державної реєстрації смерті м. Краснодар управління записів актів громадянського стану Краснодарського краю може підтверджувати смерть цієї особи ( ОСОБА_3 ) лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем.

Разом з тим, із заяви ОСОБА_4 вбачається, що вона не має ні оригіналу, ні дублікату свідоцтва про смерть матері.

З огляду на збройний конфлікт між рф та Україною заявниця позбавлена фізичної можливості як на звернення за оригіналом (дублікатом) свідоцтва про смерть матері на території держави-агресора, так і на апостилювання цього документа відповідними органами рф, яким надаються повноваження на проставлення апостиля.

Відповідно ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть:

встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до частин дев`ятої-десятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи те, що особисті немайнові та майнові права заявника, як спадкоємця майна громадянки України перебувають у стані правової невизначеності, фактично за відсутності оригіналу свідоцтва про смерть,, який має бути апостільований, заявниця позбавлена прав, які з цим пов`язані, а отже, потребує гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами державного захисту, колегія суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вищенаведених нормах закону та обставинах справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Порушення судом першої інстанції п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення, яким заяву задовольнити.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 жовтня 2024 року- скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Південне міжрегіональне управління юстиції (м. Одеса) відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаїві про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Херсон, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Краснодар, Краснодарського краю російської федерації.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2024 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

В.В. Майданік