П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Київ

Справа №757/48185/21-ц

Провадження № 22-ц/824/3231/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 20 березня 2024 року

Повний текст постанови складено 25 березня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Держава Україна в особі військової частини НОМЕР_1

Національної гвардії України, Київської спеціалізованої

прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону,

третя особа Територіальне управління Державного бюро розслідувань

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, третя особа Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва з позовом звернувся ОСОБА_1 до Держави Україна в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, третя особа Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про зупинення провадження у справі до ухвалення судового рішення по кримінальному провадженні № 0000415, а у разі відмови у задоволенні вказаної заяви просив позов залишити без розгляду з підстав відсутності у законодавстві України закону, який би передбачав обов`язок позивача звертатися до неефективних засобів правового захисту та доручити розгляд його справи суду, у небезсторонності якого у позивача є небезпідставні сумніви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Позовну заву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, третя особа Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав неповного та поверхневого з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зокрема вказує, що висновок суду про відмову у задоволенні клопотання позивача, про зупинення провадження у справі № 757/48185/21-ц, ґрунтується на обставині, згідно якої, позивачем не доведена об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до ухвалення судового рішення по кримінальному провадженні № 0000415.

Разом з цим, відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Суд цивільної юрисдикції може розглядати вимоги цивільного позову у кримінальному провадженні, що поданий до суду в порядку ст. 127-129 КПК, лише за умов наявності достатніх підстав вважати, що цей позов не може бути розглянутий судом кримінальної юрисдикції ( тобто, залишений судом кримінальної юрисдикції без розгляду).

В той же час, відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, судом першої інстанції допущено порушення норми процесуального права, що передбачені ст. 2, 19 ЦПК, у наслідок чого постановлено протизаконну, відтак, помилкову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 757/48185/21-ц. до набрання законної сили відповідного судового рішення суду кримінальної юрисдикції у кримінальному провадженні № 0000415.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зокрема вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, обставина не підтримання позивачем позовних вимог означає ніщо інше, як його відмову від позову.

Відповідно до п. 4 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява.

З огляду вище наведених норм процесуального права, обставина не підтримання позивачем позовних вимог, може бути підставою для залишення судом позовної заяви без розгляду лише у випадку, якщо позовну заяву подано в інтересах позивача іншою особою, яка, з різних мотивів, не знала або приховала від суду істинну волю позивача щодо предмету спору.

Разом з цим, згідно мотивувальної частини ухвали від 28 березня 2023 року у справі № 757/48185/21 -ц, висновок суду про залишення позовної заяви без розгляду ґрунтується на встановленій судом обставині, відповідно до якої, позивач - ОСОБА_1 не підтримує свої позовні вимоги. Однак, позовну заяву, яка є предметом судового розгляду у справі № 757/48185/21 -ц, подано особисто ОСОБА_1 .

Відтак, мотив оскаржуваної ухвали суду першої інстанції прямо суперечить висновку суду, що зазначений у резолютивній частині цього судового рішення.

Крім того, ні у заяві від 27 березня 2023 року про заперечення дій головуючого та зупинення провадження у справі, ні в будь-який інший спосіб він не заявляв суду про відмову у підтриманні своїх позовних вимог у справі № 757/48185/21 -ц.

У відзиві на апеляцій скаргу представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві на апеляцій скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Маліцька Ю.С. та представник третьої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань Ковальова А.Г. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки у виконання положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України позивачем не доведена об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до ухвалення судового рішення по кримінальному провадженні № 0000415, а також враховуючи позицію позивача, відповідно до якої він не підтримує позовні вимоги, суд на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Щодо зупинення провадження у справі

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Виходячи з положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинене.

Під неможливістю розгляду цивільної справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ, ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

В силу ст.ст. 1 та 10 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд керується при розгляді справи принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Крім того, закон визначає, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З точки зору закону зупинення провадження в справі з цих підстав має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу встановлених у цих справах преюдиційних фактів.

Згідно зі ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду Україні в постанові від 1 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16.

Крім цього, у відзиві на апеляційну скаргу представник Територіального управління Державного бюро розслідувань вказує про те, що наразі Третім слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві наразі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000415, підозра жодній особі не повідомлялась, обвинувальний акт не складався, справа в суд не передавалась.

Отже з урахуванням вище наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки у виконання положень п. 6 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не доведена об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до ухвалення судового рішення по кримінальному провадженні № 0000415.

Щодо залишення позовної заяви без розгляду

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції врахувавши позицію позивача, відповідно до якої він не підтримує позовні вимоги, суд на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 подав до суду заяву про зупинення провадження у справі до ухвалення судового рішення по кримінальному провадженні № 0000415, а у разі відмови у задоволенні вказаної заяви просив позов залишити без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні 28 березня 2023 року суд розглянув заявлене клопотання постановивши оскаржувану ухвалу.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставина не підтримання позивачем позовних вимог, може бути підставою для залишення судом позовної заяви без розгляду лише у випадку, якщо позовну заяву подано в інтересах позивача іншою особою, яка, з різних мотивів, не знала або приховала від суду істину волю позивача щодо предмету спору (п. 4 ст. 255 ЦПК України, п. 7 ч. 1 ст. 257 ЦПК України) а відтак, мотив оскаржуваної ухвали суду першої інстанції прямо суперечить висновку суду, що зазначений у резолютивній частині цього судового рішення, не заслуговують на увагу та відхиляються судом з наступних підстав.

Суд не може погодитись з таким твердженням ОСОБА_1 , оскільки задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, суд керувався п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України (позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність постановленої ухвали не впливають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які є законними та відповідають фактичним обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна