Провадження № 2-о/344/326/24
У Х В А Л А

05 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

присяжних Бойчук Л.В., Сінцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її опікуном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.06.2024 справу передано судді Кіндратишин Л.Р.

24.06.2024 ухвалою суду справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.

01.07.2024 ухвалою суду виправлено описку.

24.07.2024 ухвалою суду призначено судово-психіатричну експертизу.

23.10.2024 на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта.

Головуюча поставила на обговорення питання дотримання правил підсудності, передачу справи за підсудністю до належного суду.

У судовому засіданні заявник та його представник заперечив щодо передачі справи за підсудністю. Вказали, що ОСОБА_2 проживає у свого сина ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні вважав за можливе проводити розгляд справи Івано-Франківським міським судом.

Представник заінтересованої особи Тинкалюк Ю.П. вважав за можливе проводити розгляд справи Івано-Франківським міським судом.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про визнання фізичної особи недієздатною.

Згідно ч. 1 ст. 295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Територіальна підсудність це підсудність цивільної справи загальному суду залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Суддя звертає увагу на те, що положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Нормами ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

За положеннями ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр, зокрема, використовується для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) ст. ст. 3, 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Ураховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок декларування/реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Водночас, суд наголошує, що терміни «місце проживання (перебування, знаходження)» чинне законодавство пов`язує саме з зареєстрованим у встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» порядку проживанням особи, а не за її фактичним перебуванням.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник вказує, місце реєстрації особи щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , адресу фактичного проживання : АДРЕСА_2 , що є зареєстрованим місцем проживання заявника.

Відповідно до відомостей наданих з Єдиного державного демографічного реєстру на запит суду зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Так, місцем проживання (перебування) особи щодо якої вирішується питання про визнання недієздатним в даному випадку є зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання, що кореспондується з положеннями ст. 29 ЦК України та Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Акт встановлення факту здійснення догляду, в якому зазначено, місце проживання фізичної особи за якою здійснюють догляд, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , не є документом, що офіційно підтверджує зареєстроване місце проживання чи перебування особи. Вказаний акт не може свідчити, що вказана у ньому адреса є зареєстрованим місцем перебування особи щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною. Заявником не надано належних та допустимих доказів проходження особою щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною передбаченої Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», а також Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 процедури реєстрації місця перебування.

Так, фізична особа може мати декілька місць проживання, проте, реєстрації підлягає тільки одне місце проживання або перебування фізичної особи, саме тому законодавець визначив, що підсудність цивільних справ залежить від реєстрації у встановленому законом порядку місця проживання/перебування фізичної особи.

Відтак, у матеріалах справи відсутні належні докази зареєстрованого місця проживання особи щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною на території, що підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Схожий висновок також викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2024 (справа № 554/7669/21, провадження № 61-5805сво23).

Відтак заявнику слід було звертатись до суду за місцем зареєстрованого проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч. 1ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з вимогами ч. 3ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відтак, так як справа не підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області, її слід передати за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI).

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Постановлення даної ухвали жодним чином не порушує право заявника доступу до правосуддя, оскільки передача справи до належного суду не обмежує процедуру вирішення заяви.

Згідно статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 95,175,177,185,260, 316 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, передати на розгляд Яремчанському міському суду Івано-Франківської області не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали - 09.12.2024.

Головуюча Кіндратишин Л.Р.

Присяжні Бойчук Л.В.

Сінцова Т.С.