Номер справи 237/1930/24
Номер провадження 2/237/634/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.05.24 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

за участю секретаря судового засідання Бахтіярової Н.В.,

розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, щов березні 2019 року між ними, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було досягнуто угоди на продаж належних їм часток у спільній частковій власності трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м., житловою 34,1 кв.м., підсобною 14,4 кв.м., балкон 0,7 кв.м. В травні 2021 року вони уклали договір купівлі-продажу в простій письмовій формі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 22.03.2012 року виконкомом Красногорівської міської ради Мар`їнського району Донецької області), яка мала частку у вищезазначеній трикімнатній квартирі. Позивач прийняла спадщину після її смерті шляхом спільного проживання, але нотаріально не встигла оформити право власності на своє ім`я.

На підтвердження наміру придбати нерухоме майно, позивач в день підписання договору купівлі-продажу передала продавцям грошові кошти у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень за частки у спільній сумісній власності, які належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м., житловою 34,1 кв.м., підсобною14,4 кв.м., балкон 0,7 кв.м. В розписках, які додані до договору, продавці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що отримали грошові кошти у повному обсязі і претензій до позивача не мають.

Таким чином, позивач вважає, що фактично 22.05.2021 року відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу належних ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 часток у спільній частковій власності трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м., житловою 34,1 кв.м., підсобною 14,4 кв.м., балкон 0,7 кв.м.

В свою чергу, продавці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язались до 22 червня 2021 року підготувати відповідні оригінали документів на належні їм частини квартири, які є необхідними для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна.

22 червня 2021 рокувони домовились з продавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зустріч в нотаріальній конторі для посвідчення нашого договору купівлі-продажу, однак вони до нотаріальної контори не з`явились і на подальші вимоги позивача та на телефонні дзвінки не реагують.

Вищевказаною трикімнатною квартирою АДРЕСА_1 , позивачкористується та розпоряджається з 22.05.2021 року по теперішній час, але зареєструвати його на себе не має можливості.

Враховуючи данні факти, вважає, що в результаті укладення вказаного вище договору купівлі-продажуя фактично набула право власності на нерухоме майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановлений законодавством строк та порядок.

У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК Українивстановлено, щозобов`язаннямаєвиконуватисяналежним чином відповідно до умов договору та вимогцього Кодексу, іншихактівцивільногозаконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту абоіншихвимог, щозвичайноставляться.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (пункт 1 частина друга статті 16 Цивільного кодексу України).

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 19, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 182, 220, 321, 328, 331, 334, 392, 655 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, 21.02.2001 р., адреса: АДРЕСА_2 , право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м., житловою 34,1 кв.м., підсобною 14,4 кв.м., балкон 0,7 кв.м.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Ліпчанський