Провадження № 2/522/1656/24
10 червня 2024 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у сумі 53 411,95 грн,
26.12.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов АТ «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у сумі 53 411,95 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 15.05.2021 між АТ «Страхова компанія ІНГО» та ОСОБА_2 був укладений договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів № 870534364.21 за яким застраховано транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 . В період дії договору страхування, 02.08.2021 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ) та автомобіля «Daewoo Matiz» під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП застрахований автомобіль було пошкоджено. Після ДТП потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 02.08.2021. Оскільки випадок є страховим, за договором страхування, позивачем вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 53 411,95 грн, яку він просить суд стягнути з відповідача, як особи винної у ДТП.
28.12.2023 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 02.08.2021 в м. Одеса, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю застрахованого автомобіля «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 (власник та водій ОСОБА_2 ) та «Daewoo Matiz» (власник та водій ОСОБА_1 ). В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10.2021 серії ААБ № 147816 ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Daewoo Matiz», під час зміни напрямку руху не переконалась у безпеці, в результаті чого допустила зіткнення з мотоциклом Yamaha, який відкинуло у бік, де відбулось зіткнення з припаркованим т/з «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 465/674/19 зазначено, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц зазначено, що "не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо".
Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована АТ «Страхова компанія ІНГО», що підтверджується договором страхування № 870534364.21, строк дії договору з 15.05.2021 до 14.05.2022.
02.08.2021 ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК «ІНГО» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі полісу № 870534364.21, у зв`язку із страховим випадком, який стався 02.08.2021 з автомобілем «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 .
ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування.
ТОВ «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» було надано рахунок-фактуру № 8820 від 26.08.2021 щодо вартості ремонтних робіт, матеріалів та запчастин автомобіля «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 на суму 53 411,95 грн.
За умовами Договору страхування № 870534364.21 було складено страховий акт № 4183463 від 01.09.2021 на суму 53 411,95 грн.
Отже, фактичні витрати АТ «СК «Інго», пов`язані зі страховим випадком становлять 53 411,95 грн.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про стягнення 53 411,95 грн матеріальної шкоди.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у сумі 53 411,95 грн задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.А. Павлик