Провадження № 2/679/64/2024
Справа № 679/977/23
20 березня 2024 року
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участі секретаря с/з Нестерук К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області заяви представників сторін про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання,
04.03.2024 представник відповідача ОСОБА_4 звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі з метою вирішення питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3850 грн, надавши докази понесення відповідачем відповідних витрат.
14.03.2024 представник позивача ОСОБА_5 звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі з метою вирішення питання про розподіл судових витрат.
Учасники справи у судове засідання не викликалися з урахуванням положень ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не вбачав у цьому необхідності.
Дослідивши заяву представників сторін та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів із дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що 29.02.2024 було ухвалене рішення суду у цивільній справі № 679/977/23 (провадження № 2/679/64/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання. Відповідна позовна заява була задоволена судом частково (задоволено 50% позовних вимог) (а.с. 169, 173-176).
Із вказаного рішення також вбачається, що питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, оскільки представником відповідача у судовому засіданні зазначалося про те, що докази щодо остаточного розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів із дня ухвалення рішення суду.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат сторін на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_6 11.04.2023 уклала договір про надання правової допомоги із адвокатом Романовою Н.І., повноваження якої підтверджуються ордером серії ВХ № 1044091 від 11.04.2023 (а.с. 27).
Із наданої представником позивача довідки від 29.02.2024 вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Романової Н.І., пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 5500 грн, часткова сплата яких підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 18 від 11.04.2023 (а.с. 167, 168).
Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 07.11.2023 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Оліферук Ж.А., повноваження якої підтверджуються ордером серії ВХ № 1057130 від 15.11.2023. Крім іншого, у п. 4.1 вказаного договору зазначається, що за адвокатські послуги (за п. 1.1. цього договору) клієнт сплачує адвокату винагороду, погоджену за взаємною угодою, за вирішення спору на підставі поданого клієнтом позову до вирішення справи по суті в суді першої інстанції відповідно до акту виконаних робіт (а.с. 64, 65, 79, 180, 185).
Із наданих представником відповідача актів виконаних робіт від 27.11.2023 та 01.03.2024 вбачається, що відповідачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Оліферук Ж.А., пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у розмірі 7700 грн, сплата яких підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера від 27.11.2023 та 01.03.2024 (а.с. 181, 182, 183, 184).
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
У той же час стороною відповідача ОСОБА_4 , представником якого надавалися відзив на позов та заява про ухвалення додаткового рішення, не заявлялося клопотання про зменшення понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги із посиланням на неспівмірність таких витрат.
У свою чергу, представник позивача ОСОБА_5 у наданій на адресу суду заяві про ухвалення додаткового рішення просила суд зменшити суму витрат відповідача на професійну правничу допомогу, оскільки вважала її завищеною, позаяк відсутні підстави вважати цю справу складною, а також є безпідставним включення представником відповідача до складу таких витрат 1200 грн за написання заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки сторона не була позбавлена можливості надати відповідні докази та заявити клопотання про стягнення судових витрат у судовому засіданні.
З урахуванням відповідного клопотання представника позивача, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних представником відповідача робіт (наданих послуг), суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 4500 грн, який буде співмірним з урахуванням положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представників сторін та ухвалити додаткове рішення у справі, стягнувши з відповідача на користь позивача різницю понесених сторонами витрат на професійну правничу допомогу, яка складає 500 грн, виходячи із розрахунку: (5500:2) (4500:2), звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 258-261, 263, 270 ЦПК України, суд,
Заяву представників сторін про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 679/977/23 (провадження № 2/679/64/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятисот) гривень.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Представник позивача: адвокат Романова Наталія Іванівна (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ).
Представник відповідача: адвокат Оліферук Жанна Антонівна (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_5 ).
Третя особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_6 ).
Суддя І.Г. Безкровний