Справа № 464/8634/23
пр.№ 2/464/317/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2024 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Карпенко Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення в житлове приміщення,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення його в квартиру АДРЕСА_1 , з наданням ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. судового збору.В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,зокрема, йому належить частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Інша частина вказаної квартири належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_3 . Між ним та відповідачем існував спір щодо права власності на квартиру, що виник після смерті батька позивача - ОСОБА_4 . Зазначив, що його батько склав заповіт згідно з яким своє право власності на квартиру заповів ОСОБА_3 . На підставі чого ОСОБА_3 спадщину прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2-1397 від 14.08.2006 року та зареєстрував своє право власності на квартиру. Однак, на день відкриття спадщини після смерті батька, він був малолітньою дитиною, відтак йому за законом, зокрема на підставі ч.1 ст. 1241 ЦК України, належала обов?язкова частка в спадковому майні, що не було враховано ні нотаріусом, ні відповідачем при прийняті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини встановленні рішенням від 21.12.2015 року Сихівського районного суду м.Львова в цивільній справі № 464/1723/14, яким визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину на ім?я ОСОБА_3 реєстровий номер № 2-1397 від 14 серпня 2006 в частині права на спадкування 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вказаного рішення позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 березня 2023 на частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому на підставі свідоцтва про право на спадщину позивач здійснив реєстрацію свого речового права на квартири. Однак, з моменту прийняття спадщини та здійснення державної реєстрації своїх прав ОСОБА_2 не може вільно володіти та користуватися квартирою та задовольнити свої житлові права, оскільки ОСОБА_3 чинить перешкоди в цьому, не допускає його до приміщення квартири та усіляко перешкоджає доступу до неї. Змінив замок у дверях, ключі йому не надає. У зв?язку з чим, він не може проживати в квартирі, праві власності на яку йому належить на законних підставах, не може до неї зайти та реалізовувати свої права співвласника, в т.ч. свої житлові права. Зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але останній відмовляється та взагалі ігнорує всі його пропозиції та вимоги. Також ним ігнорується законне право на володіння та користування квартирою позивачем на рівні з відповідачем. Відповідач не визнає права позивача на користування та володіння належним йому майном, перешкоджає у реалізації йому таких прав. Також зазначив, що не має будь-якого іншого житла на праві власності де б він також міг реалізовувати свої житлові права. Йому доводиться щоразу змінювати місце свого проживання, користуючись допомогою друзів, знайомих, або орендувати таке. Однак на даний час в нього немає фінансової спроможності орендувати житло, оскільки він ще має проблеми зі здоров' ям,у зв?язку з чим витрачає значні кошти на лікування. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 подав суду відзив на позовну заяву, вважає позов безпідставним та таким що не підлягає до задоволення, оскільки ним не чинилося жодних перешкод позивачу у користуванні житловим приміщенням. Позивач не звертався до відповідача з приводу узгодження порядку користування квартирою , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачу та його родичам телефонували невідомі особи, які представлялися такими, що діють від імені позивача з приводу виплати відповідачем в користь позивача грошової компенсації його частки у згаданій квартирі. На прохання надати підверджуючі такі повноваження документи (в тому числі вести перемовини щодо будь-яких компенсацій та отримання грошових коштів), жодних документів цими особами надано не було.Вважає, що заявлений позов має штучний характер, не спрямований на реальний захист прав та інтересів позивача,оскільки таких відповідач не порушував. Вказані у позовній заяві обставини щодо відсутності у позивача іншого житла та необхідність орендувати таке, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач володіє іншим майном. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні позовній заяві. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, подав відзив на позовну заяву, неявка представника відповідача має місце без поважних причин, а тому враховуючи те, що за клопотанням предстаника відповідача розгляд справи неодноразово відкладався, доказів, які б підтверджували поважність причин неявки представника відповідача суду не надано, з огляду на необхідність дотримання строків розгляду справи, а також звадаючи на подання відзиву, у якому викладено відношення відповідача до позову, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Судом встановлено, що є позивач ОСОБА_2 є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №358276572 від 13.12.2023 року, належить частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Інша частина квартири належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 чиняться перешкоди в користуванні та вільному володінні власністю, у зв?язку з чим, він не може проживати в квартирі, право власності на якою йому належить на законних підставах. Зазначені обставини підтверджуються неодноразовими зверненями позивача, а саме 24.05.2023 року та 14.08.2023 року до відділу поліції №2 ЛРУП ГУ НП у Львівській області із відповідною заявою. Крім того, зазначені обставини підьтсвердив в судовому засіданні і допитаний свідок ОСОБА_5 , який суду ствердив, що позивач є його знайомим, він на даний час проживає в комірці за місцем праці, оскільки житла немає. На його прохання він разом із ним пробував допомогти позивачу вселитись в квартиру, однак їх не допустили .

Враховуючи вищезазначене, оскільки позивач, не може користуватися у передбачений законом спосіб належним йому на праві власності майном квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., оскільки відповідач створив йому перешкоди у доступі до квартири, суд приходить висновку про необхідність задоволення позову та усунення перешкод позивачу в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення у цю квартиру з наданням ключів від такої.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 258, 263 265Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити. Усунути ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) в квартиру АДРЕСА_1 з наданням ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_1 ) ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання : АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.06.2024 року.

Головуюча: