КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 369/3373/23
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4012/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Близнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2023 року (суддя Янченко А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

у березні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що з 26 листопада 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею.

Позивачка посилалася на те, що їх сімейне життя не склалося, вони тривалий час проживають окремо, мають різні погляди на життя, на взаємні права та обов`язки, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім`ю вона не має і примирення між ними неможливе.

Позивачка зазначала, що вони з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, і вона категорично заперечує проти примирення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2023 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 26 листопада 2016 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 539, розірвано. Змінено прізвище позивачки на дошлюбне - « ОСОБА_2 ».

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, чим були порушені його права на справедливий суд, надавати пояснення, брати участь у судових засіданнях, наводити свої доводи.

Крім цього відповідач стверджує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що їх з позивачкою шлюб носить формальний характер, не з`ясував фактичні взаємини сторін, дійсні причини позову та фактично позбавив подружжя можливості примиритись.

Відповідач вважає, що їм з позивачкою необхідно надати строк для примирення, що з моменту звернення позивачки до суду із даним позовом у березні 2023 року визначений законом шестимісячний строк ще не збіг, а тому можливе примирення сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що подальше існування їх з відповідачем сім`ї є неможливим, у зв`язку із відсутністю бажання на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння із відповідачем.

Крім цього позивачка зазначає, що відповідач у своїй апеляційній скарзі не зазначає мету збереження шлюбу та спосіб, у який він хоче примиритись з нею, враховуючи наявність заборонних приписів щодо відповідача, як кривдника, за вчинення домашнього насильства.

Відповідач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги двічі повідомлявся шляхом направлення судової повістки-повідомлення на поштову адресу, зазначену ним у апеляційній скарзі, однак повістка двічі повернулася до апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням зберігання».

Разом з цим, про судове засідання був повідомлений представник ОСОБА_1 - адвокат Півень О.С. на його електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції.

Відповідно до частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги, однак у судове засідання двічі не з`явився.

Позивачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги на електронну адресу, зазначеною нею у заяві, підтвердивши отримання судової повістки, у судове засідання не з`явилася.

Враховуючи викладене, керуючись положеннями статті 372 ЦПК України, колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріали справи підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року, мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечить їх інтересам.

Перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка зазначає, що вони з відповідачем проживають окремо і вона наполягає на розірванні шлюбу, так як подальше існування їх сім`ї неможливе і вона не бажає відновлювати шлюбні стосунки.

Також позивачка посилається на застосування відповідачем домашнього насильства, що підтверджується наданими апеляційному суду копіями термінових заборонних приписів, складених стосовно відповідача.

Відповідач жодного разу у судові засідання не з`явився, на довів своє бажання примиритися з позивачкою, на думку колегії суддів, його поведінка не демонструє реальне бажання зберегти сім`ю, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання шлюбу сторін.

Доводи апеляційної скарги, що з моменту звернення до суду з даним позовом не пройшло шість місяців, а відтак можливе примирення сторін, а суд повинен був надати їм строк на примирення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки надання строку на примирення подружжя не є обов`язком суду, а таке рішення приймається в залежності від намірів подружжя та їх бажання зберегти сім`ю.

Разом з цим, при розгляді даної справи відповідач не продемонстрував своє бажання зберегти сім`ю та не вчинив жодної дії, направленої на досягнення такого результату.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, колегія суддів встановила наступні обставини.

З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції двічі викликав відповідача у судові засідання на 5 травня 2023 року та 16 червня 2023 року, направляючи судові повістки за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 . Вказана адреса місця проживання зазначена відповідачем і в апеляційній скарзі, а у тексті апеляційної скарги відповідач стверджує, що проживає за вказаною адресою.

Судова повістка, направлена відповідачу у судове засідання на 16 червня 2023 року, ним отримана 16 травня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (с.с.26).

Отже, доводи апеляційної скарги, що відповідач не отримував судових викликів, спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, а відтак обов`язкових підстав для скасування судового рішення колегія суддів не встановила.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставин справи, судом правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального, під час апеляційного розгляду висновки суду першої інстанції спростовані відповідачем не були, тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук