У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Кирийчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виділ в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У цивільній справі № 295/10543/22 рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 15.05.2024 у задоволенні позову відмовлено.

21.05.2024 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14500,00 грн за ведення справи в Богунському районному суді міста Житомира, надавши разом із заявою квитанцію від 21.05.2024 про сплату коштів на зазначену суму та акт виконаних робіт по наданню професійної правничої допомоги адвокатом Денисенко М.В. від 20.05.2024.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Денисенко М.В. підтримала вимоги заяви.

Інші учасники справи в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Однак їх неявка не перешкоджає розгляду заяви в силу ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

У пунктах 1-4 частини 1 ст. 270 ЦПК України зазначено вичерпний перелік підстав, за яких може бути ухвалене додаткове рішення, а саме: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Зідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року в справі № 817/1889/17.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року в справі № 753/7130/20.

При цьому про необхідність дотримання вказаного ч. 8 ст. 141 ЦПК України порядку подання доказів неодноразово вказував Верховний Суд.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року в справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге,сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді апеляційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (див. постанову Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).

Так, розгляд справи № 295/10543/22 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, позивач та відповідач ОСОБА_1 безпосередньо брали участь у судових засіданнях. Протягом розгляду справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, він не подавав.

Рішення суду було проголошено в судовому засіданні 15.05.2024 під час особистої присутності позивача та відповідача ОСОБА_1 , проте до ухвалення рішення жодної заяви відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України ним не заявлялося та до суду не надавалося. Заяву про ухвалення додаткового рішення відповідачем було подано 21.05.2024 (вівторок) з доданими до неї квитанцією від 21.05.2024 про сплату коштів на зазначену суму та актом виконаних робіт по наданню професійної правничої допомоги адвокатом Денисенко М.В. від 20.05.2024.

Таким чином, відповідачем був пропущений визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденнний строк для подання до суду доказів розміру судових витрат на професійну правничу допомогу в справі. Крім того, у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав про поважність причин його пропуску.

Окрім того, з матеріалів справи слідує, що всупереч ст. 134 ЦПК України у відзиві відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву (а. с. 56-58) відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс або які очікував понести в зв`язку з розглядом справи, а також ні в жодному судовому засіданні, а ні в будь-яких інших заявах та клопотаннях ним не заявлялося про відшкодування витрат на правову допомогу та необхідність подання до суду доказів на підтвердження таких витрат. Отже, відповідачем не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують його витрати на професійну правничу допомогу в суді та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

Враховуючи відсутність у відзиві ОСОБА_1 на позовну заяву попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, незвернення ним до суду із заявою про стягнення судових витрат та наміру подати докази на підтвердження понесених (або які мали бути понесені) витрат на професійну правничу допомогу, поданої до закінчення розгляду справи, зазначене свідчить про порушення порядку для подання відповідних доказів, тому суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в справі.

Керуючись ст. ст. 133, 135, 137, 141, 246, 258-261, 263, 270 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виділ в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 07.06.2024.

Суддя Л.М. Семенцова