Справа №489/830/20
Провадження №22-ц/812/1003/24
У Х В А Л А

10 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

вивчивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Носова Олександра Миколайовича на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, 28 травня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Носов О.М. оскаржив його, шляхом подачі апеляційної скарги, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі представником відповідача ОСОБА_3 заявлено клопотання про поновлення строку на її подачу. Як на поважність причин пропуску строку посилався на те, що розгляд даної справи здійснювався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу оскаржуваного судового рішення, як це передбачено положення ст.272 ЦПК України.

30 травня 2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Носова О.М. залишена без руху та витребувано з районного суду матеріали даної цивільної справи з метою перевірки доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

03 червня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшли витребувані матеріали вказаної цивільної справи.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 201/13990/15-ц (провадження № 61-22496св19).

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження по даній справі, розгляд якої визначено судом за правилами, встановленими для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

13 березня 2020 року копії зазначеної ухвали, позовної заяви ОСОБА_2 з додатками були направлені судом першої інстанції на адресу реєстрації місця проживання відповідачу ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно з повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення (а.с.15) ОСОБА_1 особисто, 26 березня 2020 року, отримав копії вказаних вище документів.

06 травня 2020 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено та підписано повний текст оскаржуваного рішення суду (а.с.17). В цей же день рішення надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень, яким забезпечено надання загального доступу 08 травня 2020 року.

Копію цього рішення направлено судом першої інстанції, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 07 травня 2020 року (а.с.19). Відомості про його отримання відсутні.

Апеляційна скарга представником ОСОБА_1 адвокатом Носовим О.М. подана 28 травня 2024 року.

З дня ухвалення судового рішення районним судом (06 травня 2020 року) до звернення з апеляційною скаргою (28 травня 2024 року) сплинуло більше чотирьох років.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 ,який є учасником справи, був обізнаний про перебування даної справи у провадженні суду першої інстанції та повідомлений, відповідно до вимог передбачених нормами ЦПК України, про її розгляд.

З огляду на характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним, тому він поновленню не підлягає.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 , як на поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, на те, що копія оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 , у порядку передбаченому ст.272 ЦПК України, вручена не була, не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, з огляду на те, що такі доводи перевіряються після дотримання тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, а не річного.

Тим більше, ОСОБА_1 було відомо про наявність оскаржуваного судового рішення, оскільки воно частково виконане в частині стягнення судового збору (а.с.37-39).

За таких обставин, враховуючи, що скарга подана після спливу одного року, суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Носова О.М. на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2020 року слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Носова Олександра Миколайовича на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: Т.Б. Кушнірова

О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова