КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника позивача Розума О.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Топчієнко Вікторією В'ячеславівною, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Київпастранс" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Комунальне підприємство "Київпастранс" звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просило: стягнути з відповідача на користь підприємства в порядку регресу суму виплаченої потерпілому моральної шкоди у розмірі 128000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що до складу КП "Київпастранс" входить філія - Автобусний парк № 2, яка згідно зі Статутом не є самостійною юридичною особою.

У вказаній філії згідно з наказом від 14.07.1978 за № К-37 працює на посаді водія автобуса з 14.07.1978 ОСОБА_2

25.01.2021 приблизно об 11 год. 50 хв. відповідач, керуючи транспортним засобом "МАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить КП "Київпастранс", здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого останній помер.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2021 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок смерті ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду його сину - ОСОБА_5 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2023 у справі № 755/253/23, з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 08.11.2023, позовні вимоги ОСОБА_5 до КП "Київпастранс" про стягнення моральної шкоди, заподіяною смертю, задоволено частково. Стягнуто з КП "Київпастранс" на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 128000,00 грн.

22.12.2023 КП "Київпастранс" виконало у добровільному порядку рішення суду та сплатило на користь потерпілого завдану винуватцем ДТП моральну шкоду у сумі 128000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією банку від 22.12.2023 № 33.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 1191 ЦК України, позивач зазначав, що з 22.12.2023 підприємство, відшкодувавши шкоду, завдану іншою особою, отримало право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (свого працівника) у розмірі виплаченого відшкодування, тобто 128000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП "Київпастранс" грошові кошти у сумі 128000,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 91-96).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти у розмірі 18000,00 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції його доводів про зменшення суми в розмірі 128000,00 грн., яку просить стягнути позивач з відповідача, на суму у розмірі 110000,00 грн., яку відповідачем було фактично сплачено потерпілому ОСОБА_5 у якості моральної шкоди, тобто до суми 18000,00 грн. (а.с. 104-106).

Відповідач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 працює на посаді водія КП «Київпастранс» з 14.07.1978 (а.с. 24).

Філія Автобусний парк № 2 не є самостійною юридичною особою, а входить до складу КП «Київпастранс», що підтверджується статутом позивача.

25.01.2021 о 11 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автобусом «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить КП «Київпастранс» автобусному парку № 2, рухався по проїзній частині просп. П. Тичини зі сторони вулиці Шумського в напрямку вулиці Дніпровської набережної у м. Києві. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 Правил дорожнього руху України. В цей час на нерегульованому пішохідному переході, зліва на право по ходу руху автобуса «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 проїзну частину просп. П. Тичини переходив пішохід ОСОБА_4 . Водій ОСОБА_2 під час руху допустив порушення вимог п. 1.5, пп «б» п 2.3 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на ОСОБА_4 . в результаті даної ДТП, пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «КМКЛШМД», де 25.01.2021 помер.

Згідно копії мирової угоди, яка підписана 27.05.2021 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , сторони домовились про те, що загальний розмір моральної шкоди, завдана потерпілій особі внаслідок злочину становить 1000000 грн., не враховуючи завдану матеріальну шкоду внаслідок ДТП. Відповідальними за завдану шкоду є обвинувачений, роботодавець обвинуваченого, страховик, який застрахував цивільно - правову відповідальність обвинуваченого. В якості часткової компенсації ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 100 000 грн., як компенсацію за завдану моральну шкоду (своєї частини). Кошти сплачуються наступним чином: 50 000 грн. в день укладення мирової угоди, 25 000 грн. до 27.06.2021, 25 000 грн. до 27.07.2021. При належному виконанні цієї мирової угоди Потерпіла особа заявляє в суді про прощення обвинуваченого та просить призначити покарання, що не пов`язане з позбавленням волі. Потерпіла особа зобов`язана відізвати подану позовну заяву у кримінальному провадженні та не буде просити позбавляти обвинуваченого посвідчення водія. Сторони зобов`язуються не оголошувати текст цієї мирової угоди третім особам. Після підписання мирової угоди обвинувачений зобов`язується не передавати текст цієї мирової угоди роботодавцю та /або страховику. Після підписання цієї мирової угоди обвинувачений зобов`язується не заважати потерпілій особі та не здійснювати жодних перепон в отриманні відшкодування моральної /матеріальної шкоди з работодавця та/або страховика.

Відповідно до копії розписки від 27.05.2021 ОСОБА_5 вказав, що ним отримано від ОСОБА_2 50 000 грн. на виконання умов мирової угоди. Згідно копії розписки від 02.06.2021 ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 22.07.2021 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10.04.2023 у справі № 755/253/23 позов ОСОБА_5 до КП «Київпастранс» про стягнення шкоди, заподіяної смертю задоволено частково. Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_5 28 000 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь держави судовий збір 1073,60 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2023 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10.04.2023 змінено, збільшено розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_5 з 28 000 грн. до 128 000 грн.

На виконання вказаної постанови КП «Київпастранс» сплатило на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 128000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 33 від 22.12.2023.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, посилаючись на положення ст. 1191 ЦК України, зазначав, що з 22.12.2023 підприємство, відшкодувавши шкоду, завдану іншою особою, отримало право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (свого працівника) - відповідача у розмірі виплаченого відшкодування, тобто 128000,00 грн.

Так, за змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.

Згідно зі ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, можливе у випадках та за наявності зазначених у ст. 137 КЗпП України умов.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 із внесеними змінами роз`яснено, що зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником, допустиме лише у виключних випадках за наявності зазначених у статті 137КЗпП України умов, які мають бути підтверджені ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, з обов`язковим викладенням у рішенні мотивів зниження суми, яка стягується.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Таким чином, встановивши, що ДТП, в результаті якого загинув ОСОБА_4 , сталося з вини працівника КП "Київпастранс" - ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обов`язків, а також врахувавши, що позивач в порядку ст. 1172 ЦК України відшкодував шкоду, завдану його працівником, у розмірі 128000,00 грн., суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми коштів.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів, які б давали підстави суду відповідно до положень ст. 137 КЗпП України, зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, відповідачем надано не було.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зменшення суми відшкодування до 18000 грн. 00 коп. є необгрунтованими і не узгоджуються з вимогами означених вище правових норм.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочне рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства "Київпастранс" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова