Справа № 283/2501/23
Провадження №2/283/66/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовною заявою виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав, передачу під опіку та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

04.10.2023 до суду надійшла позовна заява за підписом міського голови ОСОБА_3 , предметом якої є позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передання дитини під опіку ОСОБА_2 , стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дівчинки перебуває в місцях позбавлення волі. Зі слів дівчинки та бабусі батько телефонує та цікавиться донькою. Малолітня ОСОБА_4 перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. На даний час дівчинка проживає в сім`ї бабусі ОСОБА_2 . ОСОБА_1 з 09.03.2023 була під соціальним супроводом по причині жорсткого поводження з дитиною. У ОСОБА_1 повністю відсутній батьківський потенціал, який є необхідним для виховання малолітньої доньки, не має власного житла для проживання з дитиною. Ніде не працює, не може забезпечити потреби дитини, зловживає алкогольними напоями. Малолітню ОСОБА_4 виховує бабуся ОСОБА_2 , матір у вихованні дитини участі не приймає. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представники позивача головний спеціаліст служби у справах дітей ОСОБА_5 , яка діє в інтересах органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області на підставі довіреності №940/03-32 від 30.10.2023 заявою від 30.01.2024 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово належним чином, проте в жодне з судових засідань, будучи повідомленою про розгляд справи, не з`явилася, свою позицію щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини не висловила, відзиву на позов не подала.

Третя особа: ОСОБА_2 заявою від 30.01.2024 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, проводити розгляд справи без її участі.

Беручи до уваги ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги виконкому Малинської міської ради Житомирської області, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Батьком дитини є ОСОБА_7 , (а.с.9).

Відповідно до вироку Малинського районного суду Житомирської області від 04.11.2022 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі (а.с.10-13).

Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради від 08.03.2023 № 56 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік служби у справах дітей, як дитину яка перебуває у складних життєвих обставинах на підставі того, що дитина постраждала від фізичного насилля. Тимчасово дитину влаштовано в сім`ю бабусі ОСОБА_8 (а.с.14).

Згідно характеристики навчального закладу ОСОБА_4 проживає з бабусею, яка займається з нею навчанням, мати не цікавилась шкільним життям доньки (а.с.15 зворот, 16).

Відповідно до довідки Малинської міської ради від 23.08.2023 № 964 ОСОБА_2 сама виховує онуку ОСОБА_4 , у вихованні та утриманні дитини мати ОСОБА_6 участі не приймає, батько перебуває у місці позбавлення волі (а.с.17).

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 28.09.2022 ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.20).

Згідно характеристики Слобідського старостинського округу Малинської міської ради від 27.09.2023 № 288 ОСОБА_6 проживає без реєстрації в с. Слобідка з чоловіком, без малолітньої дитини ОСОБА_4 . Схильна до вживання алкогольних напоїв (а.с.21).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.07.2023 дитина проживає в будинку бабусі в достойних умовах, матері дитини на момент обстеження не було вдома. Мати зловживає спиртними напоями, батьківські обов`язки не виконує (а.с.23).

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 11.09.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.31).

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 26.09.2023 затверджено висновок про доцільність встановлення опіки над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , призначивши ОСОБА_2 опікуном над внучкою (а.с.34-35).

Згідно з ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позивачем належними доказами доведено ухилення від виконання ОСОБА_1 обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2., що полягає у повній та абсолютній відсутності виховання доньки, зацікавленості у її розвитку, забезпеченні її потреб.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради від 26.09.2023 встановлено повне та свідоме нехтування відповідачкою своїх обов`язків по вихованню доньки.

Дані обставини повністю підтверджені у ході судового розгляду справи.

Враховуючи нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_4 .

Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин, згідно зі ст. 169 СК України, відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Вирішуючи вимоги в частині встановлення опіки та призначення опікуна, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 20 Конвенції про права дитини, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною.

Відповідно до ч. 4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

В силу ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України).

Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст. 58 ЦК України).

Згідно зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» (далі - Закону) діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

Оскільки мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, малолітня ОСОБА_4 набуває статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та потребує встановлення над нею опіки.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є бабусею малолітньої ОСОБА_4 , бажає бути опікуном та відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради може бути опікуном, встановлення опіки над малолітньою дитиною є доцільним і відповідає інтересам дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіки та призначення опікуном ОСОБА_2 .

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Приписи ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України вказують, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до приписів ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги, які подано юридичною особою (3028,00 х 2 = 6056,00) гривень.

Керуючись ст. 164 п.2 ч.1 , 180, 184 СК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, передачу під опіку та стягнення аліментів - задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавити батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 6056 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць на користь позивача до вступу рішення про призначення опікуна у законну силу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: виконавчий комітет Малинської міської ради Житомирської області, , юридична адреса: Житомирська область, м. Малин, площа Соборна,6А;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. М. Саланда