Справа №498/816/24
Провадження по справі №2/498/294/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року сел. Велика Михайлівка Одеської області

Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області - Чернецька Н.С., розглянувши позовну заяву Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвалою від 08 березня 2024 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та направлено позивачу для виправлення недоліків, у зв`язку з тим, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Відповідно до статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом. Якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору (ч. 1 ст. 3 Закон України «Про міжнародне приватне право»). За змістом частини другої статті 3 ЦПК правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права. На сьогоднішній день питання підсудності регулюється ст. 497 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» перелічені випадки, коли суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом. Так пункт 4 вказаної статті закріплює, що однією з підстав для прийняття справи в провадження українськими судами є проживання позивача в Україні у справах про сплату аліментів або встановлення батьківства. Разом з тим, законодавець не розширив цю норму випадками, коли йдеться про позбавлення батьківських прав, що, відповідно виключає право звернення позивача з вимогами про позбавлення батьківських прав громадянина іншої держави за місцем свого зареєстрованого проживання. Підсумовуючи вищевикладене, право позивача - громадянина України на звернення до українського суду з позовом про позбавлення батьківських прав того з батьків, який є громадянином іноземної держави, залежить від наявності в останнього постійного місця проживання на території України, тому позивачу слід зібрати необхідні докази, які будуть підтверджувати факт, що відповідач має в України постійне місце проживання. Такими доказами можуть слугувати відповіді від відповідних державних органів. Якщо ж іноземець мав постійне місце проживання на території України, яке буде відоме позивачу, але на момент звернення з позовом до суду буде відсутня інформація чи збереглося таке місце проживання за відповідачем - іноземцем, тоді позивач може звертатись до українського суду відповідно до правил ч.1 ст. 27 та ч.9, 10 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, тобто за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача в Україні, але разом з тим, необхідно надати докази, які будуть підтверджувати, що відповідач дійсно був зареєстрований за адресою вказаною в позовній заяві про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11 липня 2024 року позов Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - роз`єднати в самостійні провадження. Виділено в самостійне провадження позов Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, залишивши номер справи 501/4995/23 (Провадження № 2/498/169/24). Виділено в самостійне провадження позов Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви на предмет дотримання позивачем цивільного процесуального законодавства під час звернення з даним позовом до суду, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Разом з тим, судом встановлено порушення позивачем правил підсудності звернення з даним позовом до суду України, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору (ч. 1 ст. 3 Закон України «Про міжнародне приватне право»).

За змістом частини другої статті 3 ЦПК правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права.

На сьогоднішній день питання підсудності регулюється ст. 497 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» перелічені випадки, коли суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом.

Так пункт 4 вказаної статті закріплює, що однією з підстав для прийняття справи в провадження українськими судами є проживання позивача в Україні у справах про сплату аліментів або встановлення батьківства.

Разом з тим, законодавець не розширив цю норму випадками, коли йдеться про позбавлення батьківських прав, що, відповідно виключає право звернення позивача з вимогами про позбавлення батьківських прав громадянина іншої держави за місцем свого зареєстрованого проживання.

Підсумовуючи вищевикладене, право позивача - громадянина України на звернення до українського суду з позовом про позбавлення батьківських прав того з батьків, який є громадянином іноземної держави, залежить від наявності в останнього постійного місця проживання на території України, тому позивачу слід зібрати необхідні докази, які будуть підтверджувати факт, що відповідач має в України постійне місце проживання. Такими доказами можуть слугувати відповіді від відповідних державних органів.

Якщо ж іноземець мав постійне місце проживання на території України, яке буде відоме позивачу, але на момент звернення з позовом до суду буде відсутня інформація чи збереглося таке місце проживання за відповідачем - іноземцем, тоді позивач може звертатись до українського суду відповідно до правил ч.1 ст. 27 та ч.9, 10 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, тобто за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача в Україні, але разом з тим, необхідно надати докази, які будуть підтверджувати, що відповідач дійсно був зареєстрований за адресою вказаною в позовній заяві про позбавлення батьківських прав.

Як убачається із змісту позовної заяви, позивач, яка проживає на території України, звернулась з позовом про позбавлення батьківських прав громадянина Французької Республіки, який фактично проживає у Французькій Республіці, що відповідно до п. 4 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» виключає право Дніпровського районного суду м. Києва приймати до свого провадження спір про позбавлення батьківських громадянина іншої держави.

При цьому слід урахувати, що правовідносини про визнання батьківства особи та правовідносини про позбавлення батьківських прав - не є тотожними правовідносинами.

Пункт 4 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» закріплює, що однією з підстав для прийняття справи з іноземним елементом в провадження українськими судами є проживання позивача в Україні у справах про сплату аліментів або встановлення батьківства, тобто до такого переліку не входять правовідносини з позбавлення батьківських прав громадянина іншої держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 258-261, 353, Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - повернути позивачу.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.С.Чернецька