Справа № 346/5406/23
Провадження № 22-ц/4808/837/24
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

за участю секретаря Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» в інтересах якого діє адвокат Оліградський Мирослав Васильовична ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2024 року, у справі за позовною заявою адвоката Паламарчук Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

25 вересня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паламарчук О.А., звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 28 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

15 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Паламарчук О.А. подала до суду заяву про відмову від заявленого позову та стягнення з ТОВ «Прикарпаттяенерготрейд» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073, 60 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, посилаючись на те, що після відкриття провадження в цій справі відповідачем ТОВ «Прикарпатенерготрейд» було здійснено погашення заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 .

У заяві посилалась на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якою передбачена можливість стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача у разі відмови позивача від позову, якщо останній не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2024 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «Прикарпатенерготрейд» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу закрито.

Стягнуто з ТОВ «Прикарпатенерготрейд» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3 000 грн твитрат на правничу допомогу та 1073 грн сплаченого судового збору.

На вказану ухвалу суду ТОВ «Прикарпатенерготрейд» в особі представника ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу.

Представник апелянта зазначає, що 25.09.2023 адвокат Паламарчук О. А. звернулася з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ«Прикарпатенерготрейд» про стягнення заборгованості за договором купівліпродажу в якому просила стягнути з ТОВ «Прикарпатенерготрейд» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором №2019/1121/26036863 від 10 травня 2023 року про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством у розмірі 67 510 грн. 78 коп.

30.01.2024 представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, згідно якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У заяві представник відповідача повідомив суд, що предмет спору у даній справі відсутній, оскільки заборгованість за договором № 2019/1121/26036863 від 10 травня 2023 року про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством у розмірі 67 510 грн. 78 коп., згідно платіжних інструкцій, що додаються погашена (сплачена).

15.04.2024 представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про відмову від позову та просила стягнути з відповідача ТОВ «Прикарпатенерготрейд» на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у справі, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Зазначив, що заявляючи відмову від позовних вимог, представник позивача не заявляла що позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред?явлення позову, відповідно законних підстав для стягнення судових витрат у суду не було.

Положення частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не дають підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред?явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Заявою від 14.04.2024 представник позивача подала заяву про відмову від позову, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, згідно якого позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

У разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої унаслідок задоволення їх відповідачем після пред?явлення позову.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №199/9188/16-ц.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити, відмовити у стягненні з відповідача понесених судових витрат, а також стягнути з позивача на користь апелянта судові витрати: судовий збір в розмірі 3028 грн та витрати за надану професійну правничу допомогу.

Представник позивача адвокат Паламарчук О.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга необґрунтована та безпідставна.

Так, представник апелянта посилається на те, що представник позивача не заявляла, що її довіритель не підтримує свої позовні вимоги внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а відтак підстав для стягнення судових витрат не було.

Однак таке твердження апелянта суперечить матеріалам справи, оскільки позивачем подано заяву про відмову від позову у якій зазначено, що визначена у позовній заяві заборгованість була погашена відповідачем після пред`явлення позову у період часу з 28.09.2023 по 31.01.2024.

Зазначає, що згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред?явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Одночасно, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Таким чином, норми статті 142 ЦПК України визначають процесуальні можливості для позивача відмовитись від позовних вимог (повністю або частково), а норми статті 255 ЦПК України регулюють підстави до закриття провадження у справі, як однієї з форм закінчення судового провадження, в тому числі і у випадку відмови позивача від позовних вимог.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта адвокат Оліградський М.В. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, зазначених у ній.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Паламарчук О.А. заперечила вимоги апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вище вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паламарчук О.А. звернувся в суд з даним позовом та просив стягнути з ТОВ «Прикарпатенерготрейд» заборгованість за договором №2019/1121/26036863 від 10 травня 2023 року про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством у розмірі 67 510, 78 грн.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 28 вересня 2023 року відкрито провадження у справі.

15 квітня 2024 року представник позивача адвокат Паламарчук О.А. подала до суду заяву про відмову від заявленого позову посилаючись на те, що заборгованість, що є предметом даного позову погашена відповідачем після пред`явлення позову до суду.

В заяві представник позивача просила стягнути з відповідача в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України, яка передбачає можливість стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача у разі відмови позивача від позову, якщо останній не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, судових витрат, що складаються із 1073,60 грн. сплаченого судового збору та 3000 грн. за надання правничої допомоги.

В матеріалах справи містяться копія Ордера серії ІФ №010140 від 18.08.2023 року адвоката Паламарчук О.А. на представлення інтересів ОСОБА_1 , копії квитанції про сплату судового збору за подання позову в сумі 805,20 грн. від 23.09.2023року, копію квитанції про сплату судового збору в розмірі 268,40 грн від 18.08.2023 року, та копія платіжної інструкції в розмірі 3000 грн за надання правової допомоги.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі та стягуючи з відповідача на користь позивача 4073,60 грн. судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після відкриття провадження в справі, а згідно вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі №461/4349/23 (провадження №61-1св24), тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

Закриваючи провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову і прийняття відмови судом, суд першої інстанції виходив з того, що вже після відкриття провадження в цій справі відповідачем ТОВ «Прикарпатенерготрейд» було здійснено погашення заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після відкриття провадження в справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 25.09.2023 року, тому обґрунтованим є висновок, що саме на виконання його вимог відповідач до 05.02.2024 року погасив заборгованість, яка була предметом позову на загальну суму 67 493,35 грн, вказані обставини відповідачем не заперечуються.

У зв`язку з наведеним правильним є висновок суду першої інстанції про застосування до спірних процесуальних правовідносин частини третьої статті 142 ЦПК України, враховуючи хронологію подій у цій справі.

Отже, оцінюючи доводи апелянта, апеляційний суд виходить з того, що витрати позивача на правничу допомогу виникли у нього саме у зв`язку з діями (бездіяльністю) відповідача, що не спростовано ним.

Стягуючи зазначені витрати, місцевий суд врахував, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн підтверджуються належними доказами, а саме: квитанціями про сплату судового збору, платіжної інструкції від на суму 3000,00 грн. А з врахуванням критеріїв реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін обґрунтовано вважав за можливе стягнення з відповідача на користь позивача таких в сумі 3000,00 грн.

Посилання в апеляційній на висновки викладенні у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №199/9188/16-ц, не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини у справі, що переглядається не є подібними, провадження у цій справі закрито не у зв`язку з відсутністю предмета спору (на підставі п.2ч.1 ст. 255 ЦПК України), а у зв`язку з відмовою позивача від позову (на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення псудом першої інстанції норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то відповідно відсутні підстави для стягнення на користь апелянта понесених витрат у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд», в інтересах якого діє адвокат Оліградський Мирослав Васильович,залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2024 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2024 року.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин