ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м.Суми

Справа №950/1162/23

Номер провадження 22-ц/816/298/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боровик Олени Миколаївни

представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Горлач Сергія Леонідовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Бакланова Р.В. у м. Лебедин Сумської області,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року з нього на користь позивачки на утримання двох доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20 вересня 2017 року і до досягнення кожною з дітей повноліття.

Зазначав, що 26 квітня 2002 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 ..

Вказував, що на його утриманні знаходяться двоє дітей: дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також непрацездатна мати дружини, яка є інвалідом першої групи.

Вважав, що для забезпечення потреб дітей є доцільним зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх його доходів, що становитиме не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не звернув увагу на зміну його сімейного стану, а саме наявність у нього інших дітей, які проживають з ним.

Вважає, помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підтвердження погіршення матеріального становища позивача, оскільки у судовому засіданні позивачем доведено те, що він не працює, а джерелом його матеріального існування є ведення домашнього господарства.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-6).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року у справі № 580/1661/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення кожною з дітей повноліття, починаючи стягнення з 20 вересня 2017 року (а.с. 3).

Постановою державного виконавця Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 25 січня 2018 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 580/1661/17, виданим 16 січня 2018 року Лебединським райсудом (а.с. 4).

26 квітня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 13).

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5-6).

ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_7 (а.с. 12).

ОСОБА_7 має інвалідність І групи загального захворювання, довічно (а.с. 9-10).

З акту депутата Південної міської ради Харківського району Харківської області від 04 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1986 року народження, проживає по АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_7 , двома дітьми - ОСОБА_10 , 2011 року народження, і ОСОБА_11 , 2018 року народження, та матір`ю дружини - ОСОБА_7 1961 року народження, яка є інвалідом 1 групи та здійснює за нею догляд (а.с. 17).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16, 18).

Листом від 31 травня 2023 року № 13753-18.8 Лебединський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив ОСОБА_2 про те, що станом на 01 червня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочок ОСОБА_3 та Аріни становить 69832,30 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено існування обставин, які відповідно до положень СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 1 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що він зареєстрував інший шлюб та на його утриманні знаходяться діти - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища відповідача, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Також матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти на утримання дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у раніше визначеному судом розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру аліментів Лебединським районним судом Сумської області від 14 грудня 2017 року у справі №580/1661/17 було враховано матеріальний стан як стягувача, так і платника аліментів, а його зменшення без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне майнове забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Крім того колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).

Безпідставними є посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що підставою для зменшення розміру аліментів є те, що він не має місця роботи та джерелом його матеріального існування є ведення домашнього господарства, оскільки він є особою працездатного віку, а тому зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відтак, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21 березня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов