Справа №447/649/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлів В. Р.
Провадження №22-ц/811/2966/23 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Дане рішення оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначають, що відповідачкою не надано заперечень щодо підпису Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», якою сторонами погоджено умови кредитування, судових експертиз щодо належності підпису відповідача судом не призначалось та не проводилось. Тому, ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила, що їй було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг. Вважає, що судом першої інстанції не враховано правові висновки висловлені в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року по справі №200/5647/18 щодо представлення Виписки по картковому рахунку, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та повинна досліджуватись судом. Звертає увагу, що суд не дослідив належним чином розрахунок заборгованості у взаємозв`язку з випискою з особового рахунку позичальника, не спростував усіх встановлених обставин, зокрема щодо фактичного отримання та використання відповідачем кредитних коштів. Зазначає, що порядок нарахування відсотків сторони погодили в Заяві та Довідці про умови кредитування від 28.11.2007. Таким чином, оскільки з відповідачкою було погоджено розмір базової відсоткової ставки 3,0% на місяць, то позовні вимоги банку щодо стягнення відсотків підлягають до задоволення. Звертає увагу, що розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачкою не надано. Зазначає, що з урахуванням наявності в матеріалах справи доказів ознайомлення та погодження відповідача з розміром відсоткової ставки, правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, не можуть бути застосовані. Вважає, що суд не звернув уваги, що внесені на погашення заборгованості кошти розподілялися банком відповідно до умов укладеного договору, що не спростовано відповідачкою. Звертає увагу, що суд не оцінив доводів банку про те, що відповідач не лише користувався кредитним коштами, а й визнав укладення договору, вчинивши дії, спрямовані на його виконання та часткове погашення заборгованості, у зв`язку з чим передчасно дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 284 ЦПК України та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відповідно до копії заяви та наданого суду оригіналу заяви від 28.11.2007 ОСОБА_2 підписала заяву у якій зазначено кредитний ліміт у сумі 500 грн., надаються послуги кредитка «Універсальна», «30 днів пільгового періоду», базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць. Відповідно до долученої до позовної заяви довідки ОСОБА_2 отримала 4 кредитних картки, строк дії останньої закінчується у вересні 2023. До позовної заяви долучено виписку за договором №б/н за період 19.11.2007- 02.02.2023, розмір розрахунку заборгованості за договором №б/н за період 19.11.2007- 02.02.2023, яка збільшується кожного місяця шляхом додавання відсотків та штрафних санкцій за попередній місць, а наступні відсотки та штрафні санкції нараховуються на цю змінену суму основного боргу і так кожен місяць. До позовної заяви долучено умови кредитування та правила надання банківських послуг з використанням кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Суд зазначає, що зазначені документи складені іноземною мовою, та банк не надав такі перекладені та підписані українською мовою, що позбавляє можливості дослідити суду такі. Пред`являючи позов, банк послався на те, що ОСОБА_1 отримала кредитну карточку із встановленим кредитним лімітом, який збільшувався, вказаними коштами відповідачка користувалася, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки в терміналах, касах. При цьому банк вказує на те, що розмір відсотків за кредитом було встановлено умовами та правилами, згоду на які вона надала при підписанні заявки-анкети. Суд бере до уваги, що умови та правила надання банківських послуг на які покликається представник позивача та які долучені до матеріалів справи викладені іноземною мовою, що позбавляє суд можливості дослідити такі. Суд дійшов висновку, що враховуючи те, що банк не надав підтверджень ознайомлення відповідачки із умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а відтак, і обізнаність відповідачки із розміром відсотків річних, вимоги банку про стягнення цих відсотків є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання відповідачці кредитних коштів, зокрема, виписок з карткового рахунку, тому й перевірити розрахунок кредитної заборгованості неможливо. Зокрема, суд не може встановити розміру наданого відповідачці кредиту. Наданий позивачем розрахунок містить протиріччя щодо суми основної заборгованості, вона змінюється кожен місяць шляхом додавання відсотків та штрафних санкцій за попередній місяць, а наступні відсотки та штрафні санкції нараховуються на цю змінену суму основного боргу і так кожен місяць, що є категорично неправильним та несправедливим. Так, із виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що сума списаних позивачем у безспірному порядку відсотків за користування кредитом значно перевищує суму використаного і погашеного відповідачем кредитного ліміту. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів отримання та неповернення ОСОБА_3 кредитних коштів в сумі 37100 грн 36 коп. та не надав розрахунку, який би відповідав закону.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У березні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 37100 грн 36 коп..

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 19.11.2007 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. 28.11.2007 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі договору відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 42000 грн. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. У редакції умов та правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно п. 2.1.1.2.12.сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми не повернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 65 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від прострочення суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна Голд». ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.01.2023 становить 37100 грн 36 коп., з яких: 30681 грн 77 коп. заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 6418 грн 58 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - нараховано пені; 0,00 нараховано комісії. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2007 ОСОБА_2 підписала заяву у АТ КБ «ПриватБанк», в якій зазначено кредитний ліміт у сумі 500 грн., надаються послуги кредитка «Універсальна», «30 днів пільгового періоду», базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 отримала 4 кредитних картки, строк дії останньої закінчується у вересні 2023.

У розрахунках за договором №б/н за період 19.11.2007- 02.02.2023, вказано, що розмір розрахунку заборгованості за договором №б/н за період 19.11.2007-02.02.2023, яка збільшується кожного місяця шляхом додавання відсотків та штрафних санкцій за попередній місць, а наступні відсотки та штрафні санкції нараховуються на цю змінену суму основного боргу і так кожен місяць.

До позовної заяви долучено умови кредитування та правила надання банківських послуг з використанням кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Зазначені документи складені іноземною мовою, та банк не надав такі перекладені та підписані українською мовою, що позбавляє можливості дослідити суду такі.

Також, відповідачка підписала довіку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та у такій вказана базова процентна ставка 3,0% місячних (36% річних), у випадку прострочення 4,5% місячних (54 % річних).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції бере до уваги розрахунки заборгованості за договором № б/н від 19.11.2007 року за період 19.11.2007-02.02.2023, укладеним між сторонами та виписку про рух коштів, з яких вбачається тіло кредиту в розмірі 30 681 грн 77 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 6418 грн 58 коп.

Суд враховує вказаний розрахунок (а.с. 4-19), оскільки такий підтверджений, також, і рухом коштів по рахунку відповідачки (довідка про рух коштів а.с. 20-38) та крім цього такий не спростований відповідачкою із поданням відповідного свого розрахунку або будь-яким іншим доказом (висновком спеціаліста, експерта, тощо) із співставленням вихідних даних (зокрема, руху коштів по рахунку).

Також, колегія суддів не враховує доводи відповідачки стосовно розміру заборгованості, оскільки такі вибірково вказують лише на списані у неї відсотки, однак не містять повних даних про отримані і не повернуті кошти та відповідно такі вибіркові дані жодним чином не спростовують розрахунок банку.

Щодо заборгованості за простроченими відсотками, то слід вказати, що про можливість сплати відсотків за кредитним договором дійсно було вказано у довідці про умови кредиту, яка була підписана відповідачкою.

Так, як вказано вище, згідно з довідкою про умови кредиту з використанням кредитки «Універсальна» базова процентна ставка становить 36 % річних, а у випадку прострочення 54 % річних.

Однак, як вбачається з розрахунків заборгованості за договором, позивачем самостійно здійснювалося нарахування відсотків за прострочений кредит від 20,4 % до 86,4 % (20,4%; 30%; 34,8%; 36%; 40,8%; 42%; 43,2%; 54%; 60%; 84%; 86,4%) річних, при цьому відповідачка, умов та правил, якими б таке збільшення відсоткової ставки було передбачено, не підписувала. Будь яких доказів про те, що Банк повідомляв відповідачку про зміну (збільшення) процентної ставки та він визнавав таку зміну та у будь-якій формі погоджувалося на сплату таких відсотків матеріали справи не містять.

Враховуючи вказане, підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками відсутні.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачка отримала кредитні кошти, користувалася ними, визнала укладення договору, вчинивши дії, спрямовані на його виконання та часткове погашення заборгованості, однак не виконала грошового зобов`язання за кредитним договором.

Таким чином, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.01.2023 становить 30681 грн 77 коп. та підлягає стягненню з відповідачки.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити відповідно частково. Стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 681 грн 77 коп. В задоволенні решти позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 681 грн 77 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 червня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П Крайник

М.М. Шандра