ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30509/23

Провадження № 22-ц/4820/1016/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Дем`янов С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, в якому просила суд стягнути на її користь з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України 247900 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, 100000 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.08.2020 року органом досудового розслідування Хмельницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за №0002764 та 21.08.2020 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

28 вересня 2020 року прокурором Хмельницької місцевої прокуратури затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та скеровано його до суду.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2022 року, залишеним без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22.02.2023 року та постановою Верховного Суду від 07.09.2023 року, ОСОБА_2 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та виправдано за недоведеністю у вчиненні останньою кримінальних правопорушень.

Таким чином, позивач незаконно перебувала під слідством та судом в період з 21 серпня 2020 року по 07 вересня 2023 року, а саме 3 роки і 17 днів, або майже 37 місяців. Її було виправдано, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 201000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, 100000 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди (витрати на юридичну допомогу по кримінальному провадженню) та 8108,11 грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції врахувавши період перебування ОСОБА_2 під слідством та судом, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи судом, вимоги розумності і справедливості, зробив висновок, що розмір відшкодування моральної шкоди гарантований позивачці, складає 201 000 грн. На підставі підтверджених понесених витрат на юридичну допомогу в рамках кримінального провадження суд дійшов висновку про стягнення 100 000 грн. завданої матеріальної шкоди та 8108,11 грн. витрат на правову допомогу в даній цивільній справі, пропорційно до задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 8108,11 грн. витрат на правову допомогу скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається зі змісту рішення у даній справі, суд вказує на суб`єкта винного в заподіюванні шкоди позивачеві орган поліції, ГУНП в Хмельницькій області. На думку апелянта, витрати на професійну правничу допомогу можуть бути стягнуті винятково зі сторони у справі, а саме, із суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов, однак не з Державного бюджету України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУНП в Хмельницькій області підтримує апеляційну скаргу Державної казначейської служби України просить її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивачки адвокат Дем`янов С.М. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про відшкодування ОСОБА_2 201000 грн. завданої моральної шкоди та 100 000 грн. завданої матеріальної шкоди, тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, поряд з іншими належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд у своєму рішенні зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині позовних вимог про стягнення на її користь 201 000 грн. завданої моральної шкоди та 100 000 грн. витрат, понесених у зв`язку із наданням юридичної допомоги саме з Державного бюджету України.

Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 591/387/21 зробив висновок, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі, а тому кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

За таких обставин, оскільки завдана позивачці шкода підлягає відшкодуванню державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, державою підлягають відшкодуванню і витрати на правову допомогу позивачки по даній справі в сумі 8108,11 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновок суду першої інстанції про стягнення з Державного бюджету витрат на правову допомогу в розмірі 8108,11 грн. є правильним.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк