Справа №345/1822/24
Провадження № 2/345/526/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.,

за участі: секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Калуської міської ради, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, суд, -

в с т а н о в и в:

що позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком двох малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти народжені у шлюбі із відповідачкою, яка на час їх народження носила прізвище « ОСОБА_2 ». Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.12.2022 року у справі №345/2795/22 шлюб з відповідачкою розірвано. Зазначеним судовим рішенням дітей залишено проживати з матір`ю. Проте, незважаючи на рішення суду, яким визначено місце проживання дітей, відповідачка до розірвання шлюбу переїхала в інший населений пункт та залишила сина і дочку з ним, та з того часу про себе інформації не надавала, до дітей не з`являлася. Як йому стало відомо, відповідачка створила нову сім`ю та 11.02.2023 року знов зареєструвала шлюб, змінила своє прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ». З часу залишення дітей, ОСОБА_2 тривалий час злісно ухилялась від утримання дітей, в тому числі малолітньої дитини інваліда, сина ОСОБА_4 . Саме тому, щодо неї за вказаним фактом на розгляді Калуського міськрайонного суду перебуває кримінальна справа № 345/1366/24 за ст.164 ч.1 КК України. За фабулою правопорушення, яке інкриміновано відповідачці, вона обвинувачується у тому, що не зважаючи на самоусунення від виховання, забезпечення і спілкування зі своїми дітьми, ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що її молодший син, ОСОБА_4 є інвалідом, якому призначена щомісячна державна соціальна грошова допомога, кошти від якої мали спрямовуватися на потреби хворої дитини, злочинно з корисливих мотивів привласнювала кошти, яких гостро потребував син, внаслідок чого у період з березня 2023 по січень 2024 року заволоділа грошами дитини спричинивши матеріальну шкоду сину ОСОБА_4 на суму 28 945, 20 грн. Станом на дату подання позову, ОСОБА_2 привласнені нею кошти дитині не повернула, в інший спосіб не компенсувала і не відшкодувала заподіяну шкоду. Навіть не попросила пробачення і не відвідала дитину після викриття її правоохоронцями. Понад півтора роки відповідачка відверто ухиляється від догляду, виховання, забезпечення дітей, свідомо нехтує своїм обов`язком, не бажає виконувати його, що є підставою для позбавляння її батьківських прав. Просить ухвалити рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з неї аліменти на утримання дітей в сумі по 5 000 грн. на кожну дитину.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.04.2024 закрито підготовче провадження, справу призначеного до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає частково в частині стягнення аліментів на утримання дітей, а в частині позбавлення батьківських прав - повністю.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, при вирішенні спору просить врахувати якнайвищі інтереси дітей, та висновок органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Сторони у справі є батьками малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 14.07.2021, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 09.07.2021 р.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.12.2022 у справі № 345/2795/22 шлюб між ними розірвано, а дітей залишено проживати з матір`ю.

У зв`язку з реєстрацією шлюбу, відповідачці присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 01.02.2024.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Калуської міської ради № 01-23/92 від 14.02.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калуської міської ради ухвалено позитивний висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав.

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 27.12.2023 та 24.01.2024 року малолітні діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживають разом з батьком та бабусею ОСОБА_2 . Умови проживання є задовільними, для дітей створено усі необхідні умови, є місця для сну і відпочинку.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 24.01.2024 підтверджено складну життєву ситуацію родини, спричинену матір`ю дітей, внаслідок залишення своїх двох малолітніх дітей, молодший з яких є інвалідом.

Згідно акту про проживання особи без реєстрації місця проживання, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до соціально-психологічної характеристики на ОСОБА_4 , її доглядом, опікою і вихованням займаються батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_2 , які цікавляться успіхами ОСОБА_3 , приводять та забирають дитину з дитячого садка.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7744/21, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вроджену ваду розвитку кістково-м`язевої системи. Відсутність правої нижньої кінцівки. Поєднана з вродженою вадою розвитку лівої нижньої кінцівки (вкорочення лівої нижньої кінцівки, відсутність малогомілкової кістки. Двопала стопа). Стійкі значні порушення функції опорно-рухового апарату.

Відповідно до посвідчення, серії НОМЕР_3 від 11.03.2024, ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідачка впродовж тривалого часу ухиляється від обов`язків щодо виховання дітей та не проявляє інтересу до них; уподобаннями дітей не цікавиться; уклад життя дітей їй взагалі не відомий; вона ігнорує дітей, їхнім вихованням не займається.

Це, зокрема, підтверджується також і тим, що на засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідачка не з`являлась.

За змістом статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. При цьому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання в цій частині позову відповідачкою, суд вважає, що вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав є доведеними і підлягають до задоволення.

Щодо вимог про стягнення аліментів.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати неповнолітніх дітей рівною мірою покладено на обох батьків.

Діти проживають разом із позивачем, і так чи інакше, обов`язок по їх забезпеченню в основному покладено на нього. Той факт, що діти проживають разом з позивачем сам по собі вказує, що він несе більші витрати на їхнє утримання. Необхідно також врахувати потреби дітей на фізичний та духовний розвиток.

Безумовно, утримання дітей є обов`язком обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом із тим, суд вважає, що заявлена позивачем у позовній заяві до стягнення щомісячна сума аліментів в розмірі 5 000 грн. на кожну дитину, є завищеною та не підтверджена жодними доказами.

Суд, з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, вважає, що розмір аліментів слід визначити в сумі 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У цій справі позивачем не доведено необхідності стягнення аліментів у розмірі 5 000 грн. на кожну дитину. Будь-які письмові докази щодо цього в матеріалах справи відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 , який слід стягнути на його користь.

Оскільки позивач від сплати судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4 та вимог про стягнення аліментів звільнений, з урахуванням часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів, судовий збір в сумі 1 816,80 грн. в дохід держави підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 150, 164-166, 180-183 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, до досягнення кожною дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 211,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 1 816,80 грн. на користь Державної судової адміністрації України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: