Справа № 487/9478/23
Провадження № 2/487/1067/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28962,55 грн, з них: 15476,18 грн основна сума заборгованості, 12057,44 грн заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, 803,18 грн 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту, 625,75 грн 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 листопада 2013 року ПАТ «Дельта Банк» надав кредит ОСОБА_1 в розмірі 26819,77 грн. згідно заяви № 006-14202-171113. Кредитні кошти надано на 48 місяців шляхом перерахування кредитних коштів в безготівковому порядку сумі та на рахунки визначені у Кредитному договорі.

02 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» був укладений Договір № 2253/К про відступлення прав вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним Договором відступлено Позивачу. Відповідно до витягу (додаток №1 до договору 2253/К про відступлення прав вимоги від 02 червня 2020 року) до ТОВ «Профіт Файненс», зокрема, перейшло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 27533,62 грн.

Згідно з розрахунком позивача за кредитним договором №006-14202-171113 від 17 листопада 2013 року заборгованість ОСОБА_1 становить 28962,55 грн, в тому числі: основна сума заборгованості - 15476,18 грн, заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 12057,44 грн, сума 3% річних від основної суми заборгованості за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення кредиту - 803,18 грн, сума 3% річних від суми процентів за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення відсотків 625,75 грн.

Ухвалою від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Заливчий Я.В. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що стороною позивача не було додано обґрунтований розрахунок кредиту та виписка про рух коштів із зазначенням арифметичних розрахунків та періоду виникнення заборгованості, що унеможливлює перевірку правильності нарахування заборгованості та врахування здійснених позивачем погашень в рахунок оплати кредиту. Крім того, доданий позивачем витяг з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги не може бути прийнятий у якості доказу, що підтверджує розмір заборгованості відповідача, оскільки не містить вищезазначеної інформації. Що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Також зазначив, що нарахування процентів за користування кредитними коштами по закінченню строку кредитування, тобто після 48-ми місяців не відповідає умовам договору, у зв`язку з чим вимога про їх стягнення з відповідача є безпідставною. Заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту є безпідставною, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі за дії, які він вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитом.

Також представник відповідача просить суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності щодо вимог позивача, оскільки дата погашення кредиту згідно з графіком платежів є 17.11.2017 року, тобто відповідач як позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати. Позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2023 року, тобто після спливу строку позовної давності. Зазначає, що відповідачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14600,00 грн.

Від позивача ТОВ «Профіт Файненс» надійшла відповідь на відзив, згідно якої вважає доводи викладені у відзиві необґрунтованими та такими, що не свідчать про необхідність залишення позову без задоволення. Так позичальником не було надано доказів, що договір про відступлення та Додаток №1 до нього, які були укладені між банком та позивачем, якими закріплено відступлення права вимоги та розмір зобов`язань за кредитним договором були визнані законом або судом недійними, тому вважає, що аргументів, які б вказували на те, що розмір заборгованості позичальника за кредитним договором є недоведеними відсутні. Не погодився із зазначеним представником відповідача у відзиві, що під заборгованістю за процентами по кредитному договору слід розуміти комісію за обслуговування кредитної заборгованості, стягнення якої заборонено ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що у витязі, який встановлює розмір грошового зобов`язання позивальника структура боргу відповідача складається із основної заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за нарахованими процентами за кредитом, а заборгованість по комісіям згідно витягу у відповідача відсутня. Зазначив, що зобов`язання за кредитним договором мало бути виконаним позичальником 17.11.2017 року, тому загальна позовна давність, що становить 3 роки, за звичайних умов спливала б 17.11.2020 року. Проте, згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 (загальна позовна давність), 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року на всій території України установлено карантин. Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. На підставі викладеного вище, оскільки останнім днем звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах строку позовної давності було 17 листопада 2020 року, беручи до уваги норми п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 02.10.2023 року в межах строку позовної давності, який спершу був продовжений на час встановлення карантину, потім його перебіг було зупинено 24.02.2022 року. Просив позовні вимоги задовольнити. Також надав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив зменшити витрати за надання професійної правничої допомоги до 1000,00 грн.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача з доводами представника позивача не погодився та зазначив, що відповідач спростовує розмір заборгованості як з підстав їх недоведеності належними та допустимими доказами, так і умовами договору та необхідністю застосування строків позовної давності. Первісний кредитор відступив позивачеві неіснуючу вимогу за процентами у сумі 12057,44 грн, що в силу вимог ст.519 ЦК України є відповідальністю первісного кредитора у зобов`язанні перед новим кредитором. Також зазначив, що вимога про стягнення процентів в сумі 12057,44 грн є безпідставною, оскільки суперечить п.2.4 Кредитного договору. Вказав, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, у зв`язку з цим строк позовної давності щодо кожного з обов`язкових платежів передбачених кредитним договором повинен рахуватись від дати, коли відповідний платіж повинен був бути сплачений позичальником згідно графіку платежів, тому стосовно вимог про стягнення заборгованості, яка утворилась до березня 2017 року загальний строк позовної давності сплив. Враховуючи графік погашення кредиту, в межах строків позовної давності знаходиться заборгованість за тілом кредиту в сумі 5024,03 грн та за процентами в сумі 0,18 грн, яка утворилася за період 17.03.2013 по 17.11.2017 року.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив провести судове засідання без його участі.

Представник відповідача адвокат Заливчий Я.В. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відзив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).

Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що згідно з копією заяви № 006-14202-171113 від 17 листопада 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 26819,77 грн.

У відповідності до умов п. 2.3 ч. 1 кредитного договору клієнту надано кредитні кошти строком на 48 місяців шляхом перерахування кредитних коштів в безготівковому порядку.

Згідно з п. 2.4 ч. 2 кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити проценти в розмірі 0,01 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 2.5 ч. 2 кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити комісію у розмірі 1,45% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості починаючи з 49-го місяця користування кредитом.

Відповідно до п. 4 ч. 5 кредитного договору клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 17 числа кожного місяця шляхом нарахування суми грошових коштів у сумі 559,00 грн у відповідності до графіку платежів на рахунок, відкритий відповідно до п. 2.7 ч. 2 кредитного договору.

Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви №006-14202-171113 від 17 листопада 2013 року, кінцевий строк повернення кредиту - 17 листопада 2017 року.

Згідно з копією договору №2253/к від 02 червня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до копії витягу, додатку № 1 до договору №2253/К, ПАТ «Дельта Банк» передало, а ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №006-14202-171113 від 17 листопада 2013 року на загальну суму 27533,62 грн., що складається з основної суми заборгованості по кредиту 15476,18 грн., заборгованості за нарахованими процентами за кредитом 12057,44 грн.

Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000 грн за придбаний актив.

Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200 грн за придбаний актив.

Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «Профіт Файненс», відповідачем суду надано не було.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача станом на дату звернення з позовом до суду становить 28962,55 грн. і складається з: заборгованості основної суми заборгованості 15476,18 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 12057,44 грн., суми 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 803,18 грн., суми 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 625,75 грн.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані ТОВ «15476,18» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач отримав кредит у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманих кредитів та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за кредитним договором №006-14202-171113 від 17 листопада 2013 року, а саме 15476,18 грн. - основна сума заборгованості; 12057,44 грн. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних від основної суми заборгованості за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення кредиту та сума 3% річних від суми процентів за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення відсотків, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правильність застосування правила ч. 2 ст. 625 ЦК України при нарахуванні інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних на вимоги про повернення авансу підтверджені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

Згідно з розрахунком позивача за кредитним договором №006-14202-171113 від 17 листопада 2013 року до складу заборгованості ОСОБА_1 входять, зокрема, сума 3% річних від основної суми заборгованості за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення кредиту 803,18 грн, сума 3% річних від суми процентів за період з 02 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року прострочення повернення відсотків 625,75 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» підлягають стягненню 803,18 грн. - сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 625,75 грн. - сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків.

Щодо доводу представника відповідача про сплив позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що 17 листопада 2013 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав кредит ОСОБА_1 в розмірі 26819,77 грн згідно з заявою №006-14202-171113. Кредитні кошти надано строком на 48 місяців.

Таким чином, строком виконання зобов`язання за договором є 17 листопада 2017 року, трирічний строк позовної давності закінчувався 17 листопада 2020 року.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 20 грудня 2023 року.

Відповідно до пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, строк позовної давності для позивача було продовжено на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні на строк дії такого стану, отже доводи представника відповідача в частині пропуску строку позовної давності є необґрунтованими.

Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач скористався професійною правничою допомогою адвоката Савінського Костянтина Валерійовича відповідно до ордеру про надання правничої допомоги від 29.09.2023 року, який видано на підставі договору про надання правової допомоги №20/10-07 від 28 жовтня 2020 року. Витрати на професійну правничу допомогу, які позивач остаточно просить стягнути з відповідача складають 1000 грн.

Надаючи оцінку наданим доказам та зважаючи на відсутність обґрунтованих заперечень зі сторони відповідача, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, заявлений розмір витрат є пропорційним до предмета спору з урахуванням обставин справи та значення для позивача. За наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позивачем не подано доказів сплати на користь держави судового збору в сумі 2684 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» заборгованість у розмірі 28962,55 грн, яка складається з: основної суми заборгованості по кредиту 15476,18 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 12057,44 грн., суми 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 803,18 грн., суми 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 625,75 грн.; а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», місцезнаходження: м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 212, офіс 413, .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Повне судове рішення складено 09.12.2024 року.

Суддя: В.О. Гаврасієнко