ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4968/20 Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/818/1162/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: страхування, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Андрійко Олени Володимирівни на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2023 року, по справі №638/4968/20, за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому,

встановив:

У квітні 2020 року МТСБУ звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому.

Позовна заява мотивована тим, що 31.10.2018 по вул. Сокольницька у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Вказало, що 04.12.2018 постановою Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Зазначило, що у результаті ДТП автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків.

На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (що підтверджує інформація з бази МТСБУ).

Відтак, потерпіла особа АТ «Мегабанк» звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди.

На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 100000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №935704 від 06.03.2019 року.

Для врегулювання справи та визначення матеріального збитку завданого автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, позивач надав відповідне доручення ПрАТ «СГ «ТАС». За послуги ПрАТ «СГ «ТАС» позивач поніс витрати в розмірі 1300,00 грн.

Із звіту про оцінку колісного транспортного засобу №8385 від 22.11.2018, вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 197 609,92 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 05.11.2018 потерпілий подав позивачу повідомлення про ДТП, а 18.12.2018 подав заяву про відшкодування шкоди. Таким чином, у позивача виникло право зворотної вимоги до винної особи.

На підставі вищевикладеного, МТСБУ просило суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 100000,00 грн.; витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 1300,00 грн.; судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору..

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2023 року було задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі 100,00 грн, витрати, понесені на проведення врегулювання справи та збір документів, у розмірі 1300,00 грн, а всього 101 300,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою цього ж суду від 15 січня 2024 було виправлено описку у ухвалі суду від 27.04.2020.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Андрійко О.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Стягнути судові витрати-3153,00 грн судовий збір за подання апеляційної скарги та 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Вказала, що представник Відповідача адвокат Михайлов О.В., як у своїх запереченнях на позовну заяву, так і своїх клопотаннях неодноразово наголошував про те, що ухвалою Дзержинського районного судом м. Харкова від 14.05.2019 року по справі № 638/60/19 було затверджено мирову угоду між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 . Обставинами щодо стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП, що стали предметом мирової угоди є та ж сама дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок укладення мирової угоди відповідачем була відшкодована повна сума матеріальних збитків потерпілій особі - АТ «Мегабанк». На підтвердження даних обставин представником Відповідача було заявлено клопотання про витребування вказаної справи, яке ухвалою Дзержинського районного суду від 25.10.2021 року задоволено та витребувано з Дзержинського районного суду міста Харкова ( архів) цивільну справу № 638/60/19 та визнано обов`язковою участь представника третьої особи АТ « МЕГАБАНК».

Зазначила, що 03.01.2019 року АТ «Мегабанк» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою (справа № 638/60/19), в якій просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Мегабанк» матеріальні збитки у розмірі 400 638,79 грн. та суму відшкодування вартості проведеної оцінки колісного транспортного засобу у розмірі 1800,00 грн. 00 коп., а загалом 402438,79 грн. та понесений позивачем судовий збір у розмірі 6036,58 грн. 58 коп. Таким чином, оцінивши розмір збитків в іншому розмірі та звернувшись з відповідним позовом щодо їх відшкодування у повному обсязі виключно до особи, яка завдала шкоду, потерпілий самостійно на власний розсуд, в даному випадку обрав спосіб здійснення свого права - шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. При зверненні до суду з цим позовом, АТ «Мегабанк» не зазначило будь-яких відомостей щодо факту звернення з відповідною заявою про відшкодування шкоду до МТСБУ, як і не повідомило МТСБУ про початок ним судового процесу по стягнення матеріальних збитків відносно ОСОБА_1 . Разом з цим, ОСОБА_1 оцінюючи той факт, що вона є винною у ДТП, наявність ухвали про арешт її майна, надала свою згоду на укладення мирової угоди у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/60/19 від 14.05.2019 року - Затверджено мирову угоду, укладену між акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 .

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 було сплачено на користь АТ «Мегабанк» - 250000 грн., в якості матеріальних збитків за вказаною Мировою угодою ще 10 травня 2019 року, оскільки це було головною умовою з боку АТ «Мегабанк» щодо укладення вказаної вище Мирової угоди. Вказана обставина підтверджується квитанцією від 10.05.2019 року за № 3503. Таким чином, ОСОБА_1 у повному обсязі відшкодувала потерпілому АТ «Мегабанк» спричинену нею шкоду внаслідок ДТП, що мало місце - 31.10.2018 року. За таких обставин, оскільки, потерпілий (АТ «Мегабанк») на власний розсуд обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди ОСОБА_1 , про відшкодування цієї шкоди та одержав її повне відшкодування від винної особи деліктне зобов`язання припинилося згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. На вказані обставини суд першої інстанції, уваги не звернув та не надав їм належної оцінки в оскаржуваному рішення. Висновок суду першої інстанції стосовно того, що станом на час розгляду справи, Відповідачем відшкодування шкоди не відбулося не відповідають обставинам справи, а саме матеріалам витребуваної судом справи за № 638/60/19, яким не надано належної оцінки в оскаржуваному рішенні. Окремо апелянт бажає звернути увагу суду апеляційної інстанції на положення ст. 516 ЦК України, якою передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судовим розглядом встановлено, що 31.10.2018 по вул. Сокольницька у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2018 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ..

На день скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу.

05.11.2018 ОСОБА_2 подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

18.12.2018 в.о. Голови Правління АТ «Мегабанк» Лащенко О.М., скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає ст. 35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, оскільки ОСОБА_2 працює на посаді водія відділу експлуатації автотранспорту управління матеріально-технічного постачання та транспорту Головного управління забезпечення діяльності АТ «Мегабанк», отже право на отримання страхового відшкодування належить АТ «Мегабанк» на підставі п.5.2 Договору найму транспортного засобу від 13.11.2015, укладеному між ПрАТ «М-ІНВЕСТ» та АТ «Мегабанк».

Судом встановлено, що після настання страхового випадку позивач виплатив власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування, згідно копії платіжного доручення № 935704 від 06.03.2019, копії наказу № 2163 від 05.03.2019 МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ було сплачено АТ «Мегабанк» страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Приписами ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Як вказує п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Також відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь АТ «Мегабанк» у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Відповідно до п.40.3 ст.40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст.41 цього Закону.

Витрати МТСБУ по оплаті послуг ПрАТ «СГ «ТАС» склали 1300,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №912682 від 27.02.2019, копією рахунку №247 від 28.01.2019 та копією акту виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована, що ДТП виникло не з його вини, що розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди є іншим.

Доводи скарги про те, що судом не надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_1 у повному обсязі відшкодувала потерпілому АТ «Мегабанк» спричинену нею шкоду внаслідок ДТП, що мало місце - 31.10.2018 року та ухвалою суду була затверджена мирова угода, колегія суду відхиляє, з огляду на наступне.

У грудні 2018 року АТ «Мегабанк» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову та з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП (справа №638/60/19). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/60/19 від 14.05.2019 року було затверджено мирову угоду, укладену між акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 .

За виплатою до МТСБУ АТ «Мегабанк» звернувся та отримав виплату (06.03.2019) раніше ніж була укладена по справі мирова угода (14.05.2019). Ця виплата ґрунтувалася на законі, та ніким не була оспорена. З приводу недобросовісний дій пов`язаних з мировою угодою ОСОБА_1 має право звернутися з відповідною заявою до банку, якщо вважає, що ці кошти були отримані АТ «Мегабанк» безпідставно, а в разі виникнення судового спору захищати своє право в судовому порядку, тому виплати страховою суми МТСБУ не пов`язано з фактом сплати ОСОБА_1 250000,00 грн (10.05.2019) за мировою угодою, яка була укладена нею з АТ «Мегабанк» (14.05.2019) та не створює правових обов`язків для МТСБУ, яке не є стороною цієї мирової угоди та учасником сказаної справи, а тому судові рішення у згаданій справі відповідно до норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України не мають преюдиціального значення у даній справі.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду про те, що після виплати регламентної виплати у відповідності до положень ст.993, 1191 ЦК України МТСБУ отримало право вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі, яке кореспондується з відповідними обов`язком відповідача як заподіювача шкоди, які судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з ОСОБА_1 , оскільки МТСБУ сплачено потерпілій особі 100000,00 грн у порядку відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, наявні підстави для стягнення в порядку регресу з відповідача вказаної суми страхового відшкодування.

Докази та обставини, на які посилається адвокат Андрійко О.В. в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом обставин справи були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав правильну правову оцінку наявним доказам у справі.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору за подання апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андрійко Олени Володимирівни - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 червня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.Ю.Тичкова.