ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2024 року

м. Харків

справа № 644/1738/24

провадження № 22-ц/818/1956/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Зоря 2005» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітете Роганської Селищної ради Харківського району Харківської області про визнання недійсним угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Зоря 2005» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Клименка А.М., -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року Приватне підприємство «Зоря 2005» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітете Роганської Селищної ради Харківського району Харківської області про визнання недійсним угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 березня 2024 року позовну заяву приватного підприємства «Зоря 2005» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Роганської Селищної ради Харківського району Харківської області про визнання недійсними угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство «Зоря 2005» просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 березня 2024 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції безпідставно повернуто позовну заяву із формальних підстав. Довіреністю від 17.07.2023 року ОСОБА_4 , який володіє 100 % статутного капіталу ПП «Зоря 2005», уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси. Відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, приватним нотаріусом Балух Н.В. внесений до Єдиного реєстру довіреностей реєстраційний запис про посвідчення довіреності від 17.07.2023 року на ОСОБА_5 . Згідно з наказом ПП «Зоря 2005» № 13-К від 26.07.2023 року, ОСОБА_5 приступив до виконання обов`язків директора ПП «Зоря 2005» із 27.07.2023 року, а отже в матеріалах справи наявні всі необхідні та допустимі докази для розгляду даної справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву підписану ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що доказів наявності повноважень у ОСОБА_5 , як директора ПП «Зоря 2005» або належним чином посвідченої довіреності на його ім`я до суду не надано, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, що є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, зокрема, у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

У п/п 11 п. 16-1 Розділу XV Перехідних Положень Конституції України зазначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З наведеного слідує, що посадова особа юридичної особи, яка визначена та уповноважена на це установчими документами, має право видати довіреність на представлення інтересів юридичної особи в суді.

Верховний Суд у постанові від 02.07.2020 року у справі №901/39/20 звернув увагу на те, що за загальним правилом у теорії права самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси за законом, статутом, положенням.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються офіційними, достовірними і можуть бути використані для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Отже, якщо до поданої заяви (скарги), клопотання не додано документів, які б підтверджували повноваження особи представляти юридичну особу в порядку самопредставництва в суді відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) на момент подання заяви (скарги), і такі документи відсутні в матеріалах справи, то суд не позбавлений права перевірити прізвище, ім`я, по батькові, дату обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи та уповноважені представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, а також дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, наведені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, суд не позбавлений можливості самостійно перевірити уповноваженого представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який є загальнодоступним та розміщений на офіційному сайті Міністерства юстиції України.

Із матеріалів вбачається, що позовна заява, подана до суду першої інстанції у березні 2024 року, підписана від імені Приватного підприємства «Зоря 2005» - ОСОБА_5 .

Документи, які були додані до позовної заяви, у тому числі й копії документів на підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву, були повернуті позивачу відповідно до ухвали від 12.03.2024 року.

Матеріали справи не містять, а апелянтом суду не надано доказів на підтвердження наявності повноважень особи, що підписала позовну заяву ОСОБА_5 діяти в інтересах ПП «Зоря 2005».

Належним чином посвідченої довіреності на ім`я ОСОБА_5 на представництво інтересів ПП «Зоря 2005», матеріали справи не містять.

Доказів, що ОСОБА_5 є директором ПП «Зоря 2005» матеріали справи не містять.

З довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 05.06.2024 року вбачається, що директором ПП «Зоря 2005» є ОСОБА_6 .

Даних про зміну директора з ОСОБА_6 на ОСОБА_5 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не вносилось.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Проте позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом після усунення обставин, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Зоря 2005» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова