Провадження № 22-ц/802/389/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони є споживачами послуг відповідача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства (далі - ЛСКАП) «Луцькспецкомунтранс» з управління побутовими відходами у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі зазначали, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вони, а також ОСОБА_4 звернулися до відповідача із заявою про припинення нарахування послуг з управління побутовими відходами з розрахунку на п`ять осіб, оскільки фактично у квартирі проживає лише три особи, проте отримали відмову.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просили суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» щодо ненадання своєчасної відповіді на звернення від 23 червня 2023 року; 2) визнати недійсними положення п. 5.1.6. опублікованих відповідачем Типових індивідуальних договорів про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 20 жовтня 2022 року, 01 грудня 2022 року, 03 листопада 2023 року щодо необхідності документального підтвердження тимчасової відсутності осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні; 3) визнати протиправними дії відповідача щодо зазначення у розрахункових квитанціях невірних відомостей про фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , п`яти осіб; 4) визнати протиправними дії відповідача щодо зазначення у розрахункових квитанціях відомостей про наявність надуманої заборгованості у розмірі 2 394 грн 11 коп.; 5) зобов`язати відповідача зазначати у розрахункових квитанціях відомості про фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , трьох осіб та здійснювати нарахування за послуги з вивезення твердих побутових відходів із розрахунку трьох осіб; 6) визнати факт відсутності заборгованості з оплати послуг з вивезення твердих побутових відходів осіб, проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 вересня 2023 року; 7) стягнути з відповідача на свою користь 194 801 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами послуг відповідача ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» з управління побутовими відходами у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім позивачів у квартирі зареєстровано ще 3 особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

23 червня 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 звернулися до відповідача із заявою з вимогою здійснювати нарахування послуг на трьох проживаючих у квартирі особи (а.с.43).

Відповідач ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» своїм листом від 13 липня 2023 року відмовив позивачам у проведенні зняття нарахувань у зв`язку з недостатністю доказів відсутності мешканців квартири (а.с.44).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, судовому захисту підлягають лише порушене, невизнане або оспорюване право особи, а також її законний інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не доведено обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та не надано належних і допустимих доказів на їх підтвердження.

Так позивачами не доведено факт тимчасового непроживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому наданий позивачами акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не містить у собі відомостей про непроживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у житлі, а навпаки містить їх дані, як про мешканців квартири (а.с.4, 5). Разом із тим як правильно вказував суд у своїх висновках, письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 06 жовтня 2023 року були відсутні на час звернення позивачів до суду, а тому не могли бути надані відповідачу для врахування їх при здійснення розрахунку вартості своїх послуг, а також такі пояснення не є беззаперечними доказами непроживання в зазначеному житлі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично за цією адресою не проживають. Такі докази не надавались відповідачу і при зверненні позивачів про здійснення нарахування за послуги з вивезення твердих побутових відходів із розрахунку на трьох осіб.

Отже, вищенаведені обставини свідчать, що відповідачем ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» правомірно та обґрунтовано нараховується позивачам вартість послуг з управління побутовими відходами виходячи з кількості проживаючих у квартирі п`яти осіб, а тому підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_3 про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами, не впливають на законність рішення суду та не містять підстав для його скасування.

Такі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у позовній заяві та у заяві про зміну позовних вимог, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: