Номер провадження: 22-ц/813/1091/24
Справа № 504/2469/22
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , Красносільська сільська громада Одеського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

У серпні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із зазначеною заявою в якій просять встановити факт, що вони є членами однієї сім`ї та проживали однією сім`єю із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заяву мотивують тим, що встановлення даного факту необхідно для можливості отримання соціального захисту та соціальних гарантій передбачених Законом України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повнолітнім дітям загиблого ОСОБА_5 та його дружині, яка продовжувала перебувати з ним у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу, необхідно в судовому порядку встановити факт, що вони проживали разом з загиблим військовослужбовцем однією сім`єю та були пов`язані спільним побутом. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , Красносільська сільська громада Одеського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_2 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 01.11.2021 року по момент смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено факт, що ОСОБА_3 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та проживав з ним однією сім`єю в період з 19.04.2004 року момент смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено факт, що ОСОБА_6 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та проживала з ним однією сім`єю в період з 21.07.1997 року момент смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким залишити заяву без розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що загиблий ОСОБА_5 з листопада 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата його смерті) фактично проживав з нею та у них народилась дитина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Крім того, 23 листопада 2022 року вона звернулась через представника до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки та знаходження осіб на утриманні.

Враховуючи зазначене, скаржник вказує, що у справі наявний спір про право, а тому питання підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_5 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкового висновку про задоволення вимог заяви.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишенню без розгляду з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 у віці 45 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 09.08.2022 року Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1518.

Відповідно до сповіщення сім`ї №32 від 08.08.2022 року виданого Начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_8 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_2 , її було сповіщено про те. що її чоловік старший сержант ОСОБА_5 санітар стрілець евакуаційного відділення медичної роти в/ч НОМЕР_2 , вірний військовій присязі у бою за Батьківщину загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу н.п. Прибузьке, Миколаївського району Миколаївської області.

Згідно з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 19.05.1997 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 одружились, актовий запис №9.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис 57. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_12 », актовий запис №771.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 01.05.2004 року виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , актовий запис №30. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року у справі №504/3169/20 задоволено позов ОСОБА_2 , розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з погосподарської книги Красносільської сільської ради №1097 від 03.12.2019 року, в книзі №35, стор. 114, особовий рахунок № НОМЕР_7 , в АДРЕСА_1 , житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, належить ОСОБА_5 .

Згідно з витягу з рішення виконавчого комітету Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області №10 від 29.01.2020 року, надано поштову адресу житловому будинку, який знаходився в користуванні гр. ОСОБА_5 , на підставі технічного паспорту на житловий будинок від 06.12.2019 року, інвентаризаційна справа №1652 в АДРЕСА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади про відомості про особу з відомчої інформаційної системи ДМС на підставі відомостей, отриманих від Красносільської територіальної громади від 15.08.2022 року №2022/000329259, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 13.09.2011 року.

Згідно з витягу з реєстру територіальної громади про відомості про особу з відомчої інформаційної системи ДМС на підставі відомостей, отриманих від Красносільської територіальної громади від 15.08.2022 року №2022/000329248, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 01.07.2021 року.

Відповідно до довідки про склад сім`ї зареєстрованих осіб у житловому приміщенні /будинку станом на 15.08.2022 року виданої 15.08.2022 року №759-ІІІ виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області на ім`я ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї зареєстрованих осіб входять: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дата реєстрації 13.09.2011 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , дата реєстрації 18.04.1997 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , дата реєстрації 13.09.2011 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , дата реєстрації 01.07.2021 року.

Згідно з листа Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 18.11.2022 року №2247/05-10/2834 для повного та всебічного розгляду справи був наданий акт старости старостинського округу сіл Кубанка та Новокубанка Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 14.11.2022 року в якому зазначено, що зі слів сусідів ОСОБА_5 , 1976 р.н. (нині померлий) був зареєстрований за даною адресою: АДРЕСА_1 . Працював водієм швидкої допомоги в м. Одеса, після кожної зміни приїзжав додому, допомагав у вирішенні побутових проблем сім`ї.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 доведений факт її проживання із ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.11.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті ОСОБА_5 . Також, доведено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 в період з 19.04.2004 року по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 в період з 21.07.1997 року по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю про який просять заявники, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявникам для можливості отримання соціального захисту та соціальних гарантій передбачених Законом України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повнолітнім дітям загиблого ОСОБА_5 та його дружині, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд першої інстанції вважав за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_5 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та ОСОБА_3 , ОСОБА_14 разом із ОСОБА_5 однією сім`єю.

Однак судова колегія з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто право звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, § 36).

Європейський суд з людини (далі ЄСПЛ) також вказує на те, що такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії», заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною першою статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Конституції України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп/1997 у справі за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України визначено, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що вони є членами однієї сім`ї та проживали однією сім`єю із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У справі, яка переглядається, встановлено, що згідно із сповіщення сім`ї №32 від 08.08.2022, виданого Начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_15 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_16 на ім`я ОСОБА_2 , її було сповіщено про те, що її чоловік старший сержант ОСОБА_5 санітар стрілець евакуаційного відділення медичної роти в/ч НОМЕР_2 , вірний військовій присязі у бою за Батьківщину загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу н.п. Прибузьке, Миколаївського району Миколаївської області

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявники посилалися на те, що встановлення юридичного факту їм необхідно для можливості отримання соціального захисту та соціальних гарантій передбачених Законом України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повнолітнім дітям загиблого ОСОБА_5 та його дружині, яка продовжувала перебувати з ним у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У пункті 2 Постанови № 168 (у редакції, чинній на смерті ОСОБА_5 ) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-XII, крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до вимог статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 13 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Апеляційний суд зазначає, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7 , зазначає, що загиблий ОСОБА_5 з листопада 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата його смерті) фактично проживав з нею та у них народилась дитина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Крім того ОСОБА_1 зазначає, що 23 листопада 2022 року вона звернулась через представника до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки та знаходження осіб на утриманні.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2022 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 (справа №523/15132/22).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2023 року зупинено провадження у справі за до остаточного вирішення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 грудня 2022 року у справі №504/2469/22 (дана цивільна справа).

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд встановив, що встановлення факту, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є членами однієї сім`ї та проживали однією сім`єю із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , матиме наслідком виникнення прав у останніх на виплату одноразової грошової допомоги. Водночас ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , заперечує даний факт, звернулась з відповідною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю в порядку окремого провадження (№523/15132/22) та вказує, що загиблий ОСОБА_5 проживав з нею. Вказане свідчить про наявність спору про право і фактично унеможливлює розгляд заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в порядку окремого провадження.

Таким чином, виявивши спір про право, апеляційний суд відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і залишиння заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , Красносільська сільська громада Одеського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю закрити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право звернутися з позовом до відповідного суду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк