КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/609/2024
Справа № 363/2715/22
У Х В А Л А

26 березня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого судді Кашперської Т.Ц., суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А., розглядаючи заяву представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» Сокол Діани Вікторівни про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

18 березня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» Сокол Д.В. надійшла заява про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про можливість прийняття даної заяви, Київський апеляційний суд враховує наступне.

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просила стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «ВУСО» суму страхового відшкодування спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди в розмірі 39138,45 грн., з ОСОБА_2 - майнової шкоди в розмірі 81344,79 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., витрати на проведення експертного висновку-звіту від 09 червня 2022 року в розмірі 2500 грн., а всього 103844,79 грн., покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмір 52 (п`ятдесят дві) гривні 45 копійок. Решту судових витрат залишено за позивачем.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 12 грудня 2023 року особисто подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, якою просила скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги, що заявлені нею у позовній заяві, задовольнити повністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року в частині відмови в позові до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди та в частині стягнення судового збору скасовано та прийнято в цій частині нову постанову. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення майнової шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду та франшизу всього в розмірі 66949,01 грн. та судовий збір в розмірі 1800,52 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого

2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».

Враховуючи, що постанову Київського апеляційного суду у справі № 363/2715/22 прийнято 08 березня 2024 року, останнім днем для подання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, є 13 березня 2024 року.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо заявником не подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, вказавши поважні причини пропуску цього строку.

Безпідставне поновлення процесуального строку встановленого законом, за ініціативою самого суду, суперечить вимогам ч. 3 ст. 127 ЦПК України та є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Верховний Суд у додатковій постанові від 03 серпня 2022 року в справі № 761/35475/18-ц (провадження № 61-12607св20) зазначав, що заява про ухвалення додаткового рішення, подана поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, разом з якою не заявлено клопотання про поновлення такого строку, залишається без розгляду.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк подання заяви про розподіл судових витрат, який закінчився 13 березня 2024 року, що унеможливлює його поновлення за умов відсутності відповідної заяви про це.

За встановлених в цій справі обставин апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування приписів частини восьмої статті 141 ЦПК України, за змістом яких у разі неподання доказів витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, така заява залишається без розгляду.

Керуючись ст. 7, 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» Сокол Діани Вікторівни про розподіл судових витрат залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.