Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2024 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Роздорожна А.Г.

за участі секретаря судового засідання - Сербіної М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

вимоги позивача: про стягнення аліментів на утримання дітей

учасники справи не викликалися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позивачка звернулася до суду з цим позовом та вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2001 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З січня 2021 року сторони не проживають разом та планують розлучитися. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивачка вказує, що не може забезпечити належний рівень життя дітям. В свою чергу відповідач, який є здоровим та працездатним, має можливість сплачувати аліменти на утримання спільних дітей, оскільки офіційно працює за кордоном. Позивачка просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісячно, з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття (а.с.1-3).

2. На підтвердження позовних вимог позивачка надала суду копію свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей, копію довідки про зареєстроване місце проживання.

3. Відповідач відзиву на позов не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Заяв та клопотань до суду від сторін не надходило.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року дану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.12-13).

6. Ухвалою суду від 8 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 28 грудня 2023 року відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк до 11 січня 2024 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.20).

7. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. За наданою суду з Єдиного державного демографічного реєстру інформацією від 16 жовтня 2023 року, відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана в позові (а.с.11). Згідно з поштовим повідомленням, відповідач отримав вказані документи 15 грудня 2023 року (а.с.23), проте жодних клопотань та відзиву від нього станом на день ухвалення рішення не надходило.

8. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

9. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

10. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

11. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.

12. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб 2 серпня 2001 року та зареєстрували його у Деребчинській сільській раді Шаргородського району Вінницької області, запис №9 (а.с.4).

13. Згідно з копіями свідоцтв про народження, сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5-6). Дитина ОСОБА_4 зареєстрована в с. Деребчин Жмеринського району (а.с.7). В позовній заяві позивачка вказала, що обоє неповлолітніх дітей проживають біля неї в м. Київ, однак доказів цього суду не надала. В свою чергу відповідач жодним чином не заперечив щодо вказаного факту, відтак у суду відсутн підстави не брати до уваги цю обставину.

14. Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які вона посилається в підтвердження своїх вимог, а саме ненадання відповідачем належної матеріальної допомоги на утримання спільних неповнолітніх дітей. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів.

15. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, Суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79 та 80 цього ж Кодексу, вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можливо встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

V. Оцінка Суду.

16. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

17. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

18. Відповідно до частини першої статті16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

19. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.

20. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

21. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

22. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

23. Згідно з частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

24. За правилами частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

25. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

26. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

27. Разом з цим, суд вважає, що позивач не надала суду доказів на обгрунтування позовних вимог, а саме що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дітей саме в розмірі 2500 грн щомісячно на кожну дитину, оскільки діти вже частково перебувають на утриманні матері. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому, суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей, яких він утримує, не має (відомості протилежного до суду не подав).

28. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень.

29. Тому керуючись принципами розумності, законності та справедливості, враховуючи, що діти, як вказано в позові, наразі знаходяться на повному утриманні матері, а вдповдач не надає їм належного матеріального утримання, Суд знаходить підстави для задоволення позову частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2000 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

VI. Розподіл судових витрат.

30. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

31. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

32. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

З цих підстав, керуючись

статтями 141, 223, 235 ,259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, на підставі статей 180, 182, 183, 191 СК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

2. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

3. В задоволенні решти позоних вимог, - відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

5. Рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення складено 11 січня 2024 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, ід.№ НОМЕР_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА