Справа № 510/290/24
Провадження № 2/510/911/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 травня 2024 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_3 у судові засідання, які призначалися на 01.05.2024р., 20.05.2024р., будучи належним чином сповіщена, не явилась, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надала.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, відзиву на позов не надав, просив про розгляд справи без його участі.

Представник позивачки адвокат Златі Д.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія домової книги; копія заповіту ОСОБА_4 від 10.06.2014р., оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.11.2009р.; копія свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 16.10.1997р.; копія звіту експерта від 18.01.2024р. про проведення незалежної оцінки вартості квартири; копія протоколу опитування особи за її згодою від 15.01.2024р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2024р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 12.04.2024р.; копія заяви ОСОБА_1 від 26.07.2023р. про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.09.2023р. (після смерті ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.09.2023р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 12.09.2023р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.09.2023р. (є чинний заповіт, складений ОСОБА_4 ); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.04.2024р. (після смерті ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.04.2024р. (після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась і свідоцтво про право на спадщину не видавалось).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі була призначена спадкоємицею за заповітом ОСОБА_4 , відповідачі являються співвласниками спадкового нерухомого майна.

Згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 16.10.1997р. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 (за кожним з них рахується по частині нерухомого майна).

Згідно рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.11.2009р. за відповідачем ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_5 було визнано право власності на квартири АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном (1/4 частиною квартири), заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємців першої черги за законом він не мав, спадкоємицею другою черги за законом була його рідна сестра ОСОБА_4 , яка із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулася, а прийняла її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті брата спільно мешкала із ним, що підтверджується даними домової книги.

Слід зазначити, що ОСОБА_4 з 2012р. була зареєстрована та фактично мешкала у квартирі АДРЕСА_1 . На момент смерті свого брата ОСОБА_4 мешкала разом із ним, а після його смерті - вона, як єдина фактична спадкоємиця, залишилась мешкати у спадковій квартирі, доглядаючи за нею вцілому. Відповідач ОСОБА_2 (співвласник квартири) вже більше 10 років мешкає в с.Долинське Ізмаїльського району, а ОСОБА_3 донька ОСОБА_4 взагалі не мешкає там вже досить тривалий час ( більше 10 років), її теперішнє місцезнаходження позивачці не відомо. Отже, за ст. 344 ЦК України ОСОБА_4 набула право власності на частину квартири, що належала ОСОБА_2 ) та на іншу частину квартири (що належала ОСОБА_3 ) за набувальною давністю.

За життя ОСОБА_4 розпорядилась належним їй майном, 10.06.2014р. склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 позивачка у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.04.2024р. (дата заведення спадкової справи 12.09.2023р.).

Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні належні правовстановлюючі документи на нерухомість.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, про що 18.01.2024р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя ОСОБА_4 не оформила належним чином право власності на спадкову частину квартири, що перейшла до неї після смерті брата ОСОБА_4 , а також право власності в порядку набувальної давності на частину квартири, що належала відповідачам.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомості, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає, відповідачі на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Як було встановлено судом, відповідачі є зареєстрованими власниками відповідних частин квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, ОСОБА_4 з 2013р. по теперішній час безперервно, відкрито володіла квартирою вцілому, сплачувала всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджалась нею, проводила ремонти та ін. За весь час володіння ОСОБА_4 квартирою, відповідачі не пред`являли до неї жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брали участі в її утриманні (в межах належних їм часток) та не несли витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі, відповідачка ОСОБА_3 будь-яких заперечень не надала взагалі, в судові засідання не являлась.

Таким чином, суд встановив, що володіння ОСОБА_4 квартирою було добросовісним, правомірним, відкритим (вона, вважаючи себе власником всього житла, сплачувала комунальні платежі за утримання квартири, розпоряджалася житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що частина квартири, що належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , цілком з законних підстав перейшла у володіння та користування ОСОБА_4 , внаслідок чого остання набула право власності на неї за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, у склад спадкового майна ОСОБА_4 ввійшло майно: частина квартири, що належала ОСОБА_4 ; частина квартири, що належала ОСОБА_4 , частина квартири, що належала ОСОБА_2 ; частина квартири, що належала ОСОБА_3 .

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті ОСОБА_4 у неї були відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Крім того, після смерті ОСОБА_4 позивачка фактично управляє та володіє спадковим майном (зберігає технічні документи на квартиру, розпоряджається щодо її цільового використовування).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на квартиру з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 344, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1235, 1258, 1259, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Ренійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вячеслав ДУДНИК