справа № 367/3574/20 головуючий у суді І інстанції Карабаза Н.Ф.
провадження № 22-ц/824/6009/2024 суддя-доповідач у суді ІІ Інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2023 року про відмову в прийнятті зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - пошкодження транспортного засобу - мотоцикла «KAWASAKI» ZX1400 (державний номерний знак НОМЕР_1 ), VIN НОМЕР_2 , 2007 року випуску, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти в розмірі 234 773 грн. 94 коп. та після відшкодування збитків транспортний засіб - мотоцикл «KAWASAKI» ZX1400 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) передати ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача витрати за оцінку ринкової вартості транспортного засобу та оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 3 200 грн.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою та просив визнати відсутнім у ОСОБА_2 права на стягнення як відшкодування шкоди на суму 98 000 грн. з ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю зобов`язання і відповідальності в цій частині відшкодувати шкоду ТДВ «СК «Київ РЕ»; зобов`язати ТДВ «СК «Київ РЕ» у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою вчинити дії стосовно розгляду повідомлення з документами про страхову подію та прийняття відповідного рішення з приводу страхового відшкодування ОСОБА_2 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2023 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно та незаконно обмежив право заявника на доступ до суду у такій мірі, що була порушена сама його сутність. У даній справі первісні та зустрічні позовні вимоги випливають з однакових за своєю правовою природою правовідносин, та пов`язані один з одним і вони є взаємопов`язаними, об`єднання вищевказаних позовів в одне провадження та спільний розгляд є допустимим, оскільки, вимоги заявлені між тими самими сторонами і з однакових фактичних підстав та обставин, які підлягають доказуванню. Постановлена оскаржувана ухвала про протилежне, є такою, що суперечить статті 55 Конституції України, статті 4 та ч. 2 ст. 193 ЦПК України, з неправильним застосуванням пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України і взагалі не застосуванням до спірних правовідносин статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З урахуванням наведених доводів апеляційної скарги, а також з огляду на те, що судом першої інстанції питання прийняття зустрічної позовної заяви вирішено з порушенням також і статей 175 і 177 ЦПК України, то оскаржувана ухвала також є незаконною і невмотивованою через її невідповідність в тому числі й нормам ч. 2 ст. 214 та ст. 263 ЦПК України. Оскільки зустрічний позов поданий з дотриманням вимог щодо форми, змісту та строків, ґрунтується на відсутності у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, частково чи повністю спростовує первісний позов, а задоволення зустрічного позову частково чи повністю виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, відсутні підстави для відмови у прийнятті зустрічного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує про те, що оскаржувана ухвала є правомірною, виходячи з того, що на момент її винесення у провадженні Ірпінського міського суду Київської області є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (№ 367/5190/22), щодо якої винесена ухвала про передачу її судді Ірпінського міського суду Київської області Карабазі Н.Ф. для вирішення питання про об`єднання справ. Тому аргументи апелянта ОСОБА_1 про порушення ст. 55 Конституції України, ст. 4 та ч. 2 ст. 193 ЦПК України, з неправильним застосуванням п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України і взагалі не застосуванням до спірних правовідносин ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є безпідставними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд розглядати справу в судовому засіданні з викликом учасників справи. Разом з тим, зазначене клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті та поверненні зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог ч. 2 ст. 193 ЦПК України.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини 1 та 2 статті 193 ЦПК України, ухвалою суду повертається заявнику.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Конструкція ч. 2 ст. 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Звертаючись до суду із первісним позовом, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - пошкодження транспортного засобу - мотоцикла «KAWASAKI» ZX1400 (державний номерний знак НОМЕР_1 ), VIN НОМЕР_2 , 2007 року випуску, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти в розмірі 234 773 грн. 94 коп. та після відшкодування збитків транспортний засіб - мотоцикл «KAWASAKI» ZX1400 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) передати ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача витрати за оцінку ринкової вартості транспортного засобу та оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 3 200 грн.

Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами, ОСОБА_1 просив визнати відсутнім у ОСОБА_2 права на стягнення як відшкодування шкоди на суму 98 000 грн. з ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю зобов`язання і відповідальності в цій частині відшкодувати шкоду ТДВ «СК «Київ РЕ»; зобов`язати ТДВ «СК «Київ РЕ» у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою вчинити дії стосовно розгляду повідомлення з документами про страхову подію та прийняття відповідного рішення з приводу страхового відшкодування ОСОБА_2

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що сума відшкодування у розмірі щонайменше 98 000 грн. не може бути предметом стягнення з ОСОБА_1 , а відшкодування як страхове в цій частині має здійснюватися страховою компанією ТДВ «СК «Київ РЕ», а, відтак, у ОСОБА_2 відсутнє право на стягнення вказаної суми.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом обрано належний спосіб захисту, оскільки вимоги про визнання відсутнім права ОСОБА_2 стягувати з ОСОБА_1 суму відшкодування є зустрічними позовними вимогами. Зустрічний позов ґрунтується на відсутності у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, частково чи повністю спростовує первісний позов, а задоволення зустрічного позову частково чи повністю виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.

Враховуючи зазначене, пред`явлені в межах зазначеної справи первісний та зустрічний позови є взаємопов`язаними, оскільки спірні відносини виникли між одними і тими ж сторонами та з приводу одного і того ж майна. Спільний розгляд первісного та зустрічного позовів надасть можливість більш повно оцінити правові відносини, які склалися між сторонами, та правильно вирішити справу по суті.

Всупереч зазначених вище обставин, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви помилково вказав, що зустрічна позовна заява не відповідає вимогам ч. 2 ст. 193 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_2 наведені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що оскаржувана ухвала є правомірною, виходячи з того, що на момент її винесення у провадженні Ірпінського міського суду Київської області є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (№ 367/5190/22) є необґрунтованими та не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки оскаржувану ухвалу було постановлено з інших підстав.

Отже, при поверненні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам відповідача щодо можливості розгляду первісного та зустрічного позову в одному провадженні, у зв`язку з цим постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.