РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюка Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу зі спадкоємців,

встановив:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу зі спадкоємців.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.09.2008 року ОСОБА_3 (далі - Позичальник) отримав(ла) кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 12.02.2019 року була направлена претензія кредитора до П`ятої львівської державної нотаріальної контори. 27.09.2019 року Позивачем було отримано відповідь П`ятої львівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємця померлого ОСОБА_3 , які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 13.11.2019 року до спадкоємця, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 24.09.2008 року становить 5060,58 грн., яка складається з наступного: 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3060,58 грн. - заборгованість за відсотками. Просить стягнути із спадкоємців борг спадкодавця за договором кредиту в сумі 5060,58 грн.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.09.2008 року в сумі 4055,60 грн., яка складається з наступного: 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1000,58 грн. - заборгованість за відсотками, 1000 грн- заборгованість з пені.

Представник позивача, згідно позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за їх відсутності не скористались.

З метою забезпечення розумних строків провадження у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідачів є можливим, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації на суму 2000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть від 12 грудня 2014 року, виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2008 року станом на 11.12.2014 року становить 5060,58 грн., яка складається з наступного: 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3060,58 грн. - заборгованість за відсотками.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини першої ст. 608 ЦК, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У частині другій ст.1281 ЦК передбачено, що кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2019 року Акціонерне товариствоКомерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, згідно з якою повідомило про необхідність погашення спадкоємцями померлого Позичальника наявної заборгованості за Кредитним договором № б/н від 24 вересня 2008 року.

Листом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори від 27 березня 2019 року, банк повідомлено, що заведення спадкової справи №392/2017 після смерті ОСОБА_3 .

Наведене свідчить про дотримання банком строку, визначеного ч.2 ст.1282 ЦК.

Згідно з положеннями статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Згідно матеріалів спадкової справи поданих до складу спадкового майна входить: квартира АДРЕСА_1 .

Встановлено, що свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям видавались. У матеріалах спадкової справи містяться зави спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Таким чином, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Суд враховує, що за чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини.

Отже, відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця обмежується вартістю майна, одержаного ними у спадщину.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

У найбільш загальному вигляді вартість майна, одержаного у спадщину, слід розцінювати як грошову оцінку такого майна відповідно до його ринкової вартості.

Сторонами не надано до суду документів щодо вартості спадкового майна.

Між тим, суд зазначає, що принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

На підтвердження позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.09.2008, позивач надав суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Позивач також вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При цьому, з долучених позивачем доказів вбачається, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідачем підписані не були. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що відображено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювалися самим ПАТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила наступний висновок. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також Велика Палата Верховного Суду вказала, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також приймаючи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із тим, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до вимог ч. 3ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 2000,00 грн., яка відповідає заборгованості за тілом кредиту. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

За даних обставин, з врахуванням положень статті 1282 ЦК України, відповідно до яких спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути борг в сумі 2000,00 грн., за рахунок майна, яке спадкоємці боржника ОСОБА_3 отримали у спадок, в рівних частках, тобто по 1000,00 грн.

При цьому, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 543 ЦК у разі визначення солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, у разі визначення солідарного обов`язку боржників, під час виконання рішення, з будь-кого з відповідачів можливе стягнення у розмірах які перевищать вартість успадкованого кожним з них майна, що в контексті вищенаведених положень ЦК є неприпустимим.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач належними та допустимими доказами довів свої позовні вимоги, відповідачі в судове засідання не з`явились, доказів на спростування вимог позивача не подали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в сумі 1921,00 грн., з кожного в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу зі спадкоємців задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", з кожного окремо, борг спадкодавця за кредитним договором в розмірі по 1000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", судовий збір в розмірі 1921 гривню 00 копійок, з кожного в рівних частинах по 960 гривень 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" , місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 06 травня 2024 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.