Справа № 946/2422/24
Провадження № 2/946/2142/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також, просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що родину позивача та спадкодавця знає добре. Зазначив, що спадкодавець ОСОБА_4 за три-чотири роки перед смертю зламала шийку стегна та потребувала стороннього догляду. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 вимушений був переїхати жити до неї за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав з нею до дня її смерті. Підтвердив факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що родину позивача знає добре з 1976 року. Зазначив, що ОСОБА_1 проживав з матір`ю приблизно три роки до смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Пояснив, що позивач почав жити разом з матір`ю після того, як його мати зламала шийку стегна, та проживав з нею до дня її смерті. Підтвердив факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_4 належав житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 121/38 від 30.03.1963 року та договору забудови, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 27 січня 1964 року за № 1-362.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 був збудований у період з 1965 по 1985 роки.

Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі».

Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.12.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , був підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , допитаними в судовому засіданні.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини у передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини не подавала, спадщину не прийняла.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 26.08.1997 року, РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 01.12.1998 року, РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 червня 2024 року.

Суддя: О.О.Бурнусус