БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/473/24
Провадження № 2-з/273/5/24
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м.Баранівка

Суддя Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кикіш Софії-Марії Русланівни про забезпечення позову у цивільній справі №273/473/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Баранівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

03.06.2024 року до Баранівського районного суду Житомирської області надійшла заява адвоката Кикіш Софії-Марії Русланівни про забезпечення позову, в обґрунтування якої представник зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 2 534 378,98 грн., що еквівалентно 60 000,00 доларів США, та суми сплаченого судового збору в розмірі 15 140,00 грн. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти готівкою до 06.08.2018 року, однак зобов`язання не виконав. З метою недопущення відчуження майна та майнових прав на користь третіх осіб вважає, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, корпоративні права та грошові кошти, що належать відповідачу в межах ціни позову та сплаченого судового збору. Факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення грошових коштів може стати підставою того, що відповіач в будь який момент зможе розпорядитися коштами, відчужити майно, або реалізувати наявні у нього корпоративні права. Посилаючись на викладене, представник заявника просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту:

- на грошові кошти, які належать ОСОБА_2 і розміщені на будь яких рахунках у будь яких банківських установах (банках) у межах ціни позову - 2 534 378, 98 грн. та суми сплаченого судового збору 15 140,00 грн., всього на загальну суму - 2 549 518,98 грн.;

- на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , у межах ціни позову - 2 534 378, 98 грн. та суми сплаченого судового збору 15 140,00 грн., всього на загальну суму - 2 549 518,98 грн.;

- на корпоративні права, які належать ОСОБА_2 , у Товаристві з обмеженою відповідальністю "КУБЕРР-ГРУП".

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачу і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на які саме розрахункові рахунки позивач просить накласти арешт, в яких саме фінансових установах знаходяться грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідача , позивач не надав доказів, які б підтверджували відомості про належність відповідачу будь-яких рахунків в будь-яких банківських установах, інформацію про суми розміщених на них грошових коштів, місце і умови їх розміщення. Також не надано доказів наявності у відповідача рухомого майна, на яке може бути накладено арешт. Відсутність відомостей про рахунки та вклади відповідача, про належне йому рухоме майно, не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Також, на думку суду, накладення арешту на корпоративні права особи фактично є втручанням в управління господарським товариством та може призвести до блокування господарської діяльності товариства, а реалізація корпоративних прав, як майнових прав до заміни, всупереч закону, учасника товариства.

А тому у задоволенні заяви в цій частині необхідно відмовити.

При цьому, адвокатом доведено наявність нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , та враховуючи те, що ціна позову є суттєвою, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, та дати змогу відповідачу реалізувати майно, що унеможливить виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено, суд вважає за необхідне накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача.

Накладення арешту на нерухоме майно відповідача, на переконання суду, буде співмірним із заявленим позовом та не порушуватиме прав відповідача та інших осіб.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та норм Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 151 - 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Кикіш Софії-Марії Русланівни про забезпечення позову задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , в межах ціни позову 2 534 378, 98 грн. та суми сплаченого судового збору - 15 140,00 грн, всього на загальну суму - 2 549 518,98 грн.

В задоволені інших вимог заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали до відома направити учасникам справи та для виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з часу її отримання до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Людмила САМОЙЛЕНКО