Справа №308/580/24
2/303/232/24
УХВАЛА

04 червня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

за участю секретаря судових засідань Лукач К.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо руху цивільної справи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

29.04.2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, справу призначено до судового розгляду на 23.05.2024 р.

В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, покликаючись на його бездоказовість. В наступне судове засідання відповідачка не з`явилася.

Вирішуючи питання про щодо подальшого руху справи суд виходить з наступного.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), на яку є посилання в касаційній скарзі, зроблено висновок щодо предмету доказування у даній категорії справі. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Водночас, за змістом правової позиції Верховного Суду, сформульованої у справі № 761/10732/16-ц (постанова від 19.09.2018 р.), встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатись об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, навіть у випадку визнання позову про визнання батьківства.

Згідно частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2021 року у справі № 910/7103/21, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21) зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі, що розглядається, підготовче провадження закрите 29 квітня 2024 року. Разом з тим сторони у підготовче судове засідання не з`явилися, що унеможливило реалізацію судом положення пункту 3 частини 5 статті 12 ЦПК України щодо роз`яснення учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, а також наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій.

За таких обставин суд, керуючись 53, 259, 260, 263 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Повернутися до підготовчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Підготовче судове засідання призначити на 13 год. 30 хв. 20 червня 2024 року.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрій Мирошниченко