Справа № 289/2368/22
Номер провадження 2/289/22/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Кириленка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить ухвалити рішення, яким: визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 11.07.2006 між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Бойко В.М., зареєстрований в реєстрі за №1493 в частині покупця ОСОБА_2 ; визнати покупцем вказаної квартири ОСОБА_1 .

В обгрунтування позову зазначила, що 11.07.2006 між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Бойком В.М., зареєстрований в реєстрі за №1493. Відповідно до умов договору вартість квартири становила 53568,00 грн. ОСОБА_2 та її на той час чоловік ОСОБА_3 коштів на придбання квартири не мали, тому 11.07.2006 позивач передала продавцям квартири 35000,00 грн., що підтверджується розпискою. 11.07.2006 позивач уклала з Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ», правонаступником якого всіх прав та обов`язків є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», іпотечний договір з майновою порукою №014/7336/74/85119 на суму 30000,00 грн., а відповідно до п. 1.2. договору предметом іпотеки була квартира АДРЕСА_1 , яка купувалася на покупця ОСОБА_2 . Із отриманого кредиту 18568,00 грн. було сплачено покупцям до повного розрахунку по договору купівлі-продажу квартири, а решту коштів від отриманої суми кредиту було витрачено на проведення ремонту квартири. Зазначила, що в договорі купівлі-продажу насправді покупцем виступила позивач, тому оспорюваний правочин є недійсним лише в частині покупця і покупцем в судовому порядку має бути визнаний саме позивач, оскільки за рахунок саме її коштів і саме для якої укладався правочин.

Ухвалою суду від 16.01.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 35).

30.03.2023 від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності. В обґрунтування зазначила, що з тексту позовної заяви та позовних вимог можна зробити висновок, що позивач знала про порушення свого цивільного права ще з 11.07.2006, проте лише через 17 років звернулася до суду за захистом нібито свого порушеного права (а.с. 66-72).

23.05.2023 в підготовчому засіданні представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача зазначила, що надана позивачем в якості доказу розписка не містить інформації за продаж якої саме квартири було отримано кошти продавцями, при цьому, не має жодного з ідентифікаторів, які б чітко зазначили, що саме за продаж квартири АДРЕСА_1 позивач передала продавцям грошові кошти в розмірі 35000 грн. Окрім того, в договорі купівлі-продажу квартири від 11.07.2006, купівля-продаж квартири здійснена за 53568 грн., а в розписці зазначено, що купівля-продаж було здійснено за 35000 грн. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу, що кредит позивачем було оформлено саме для внесення частини оплати за квартиру АДРЕСА_1 , а не на особисті потреби чи за купівлю іншого майна (а.с. 90-96).

09.08.2023 від представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що вказаний орган не має безпосереднього зв`язку зі спірними правовідносинами, не наділений повноваженнями внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не повинен відповідати за пред`явленим позовом, оскільки і не порушував, і не оспорював прав, свобод чи інтересів позивача у даній справі. До того ж, представник третьої особи просить суд провести розгляд справи без її участі (а.с. 111-125).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 у зв`язку з їх недоведеністю належними та допустимими доказами, а також застосувати позовну давність у даній справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 49).

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статей 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 11.07.2006, який посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Бойком В.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 1493, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках кожен, продали і передали у власність покупця, а покупець ОСОБА_2 , набула у свою власність належну продавцям на праві часткової приватної власності: цілу квартиру за АДРЕСА_1 , за ціною 53568,00 грн. (а.с. 5, 6, 7).

З метою належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №014/7336/74/85119 від 11.07.2006, між ОСОБА_1 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» був укладений 11.07.2006 іпотечний договір з майновою порукою. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 виступила майновим поручителем виконання зобов`язань ОСОБА_1 . Згідно умов іпотечного договору, предметом іпотеки виступило нерухоме майно у вигляді квартири за АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с. 8-11, 12).

Відповідно до змісту розписки, 11.07.2006 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 одержали від ОСОБА_1 за продаж ОСОБА_2 квартири 35000,00 грн., у присутності свідка ОСОБА_7 (а.с. 13).

Як вбачається з довідки від 28.09.2022, виданої АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 30000,00 грн. по кредитному договору №014/7336/74/85119 від 11.07.2006, на купівлю нерухомого майна, а саме: житлової квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,8 кв.м., в забезпечення якого була оформлена іпотека згідно іпотечного договору від 11.07.2006, зареєстрованого в реєстрі за №1494, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області, іпотекодавцем виступала ОСОБА_2 . У зв`язку з повним виконанням зобов`язань позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором 014/7336/74/85119 від 11.07.2006 та припиненням договору іпотеки б/н від 11.07.2006, АТ «ПАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» дав згоду на зняття заборони відчуження майна та вилучення з реєстру іпотек (а.с. 15).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 у справі 203/2/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, ці вимоги не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Згідно вимог ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили

Якщо договір купівлі-продажу вчинений за множинності осіб на стороні покупця (чи продавця), то в справі за позовом одного з учасників такого договору про визнання його удаваним як відповідачі мають залучатись всі учасники правочину, а не тільки учасники правочину на стороні покупця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2022, справа № 369/7073/18.

Належними відповідачами в даній справі має бути ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Однак, до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги не пред`явлені, клопотання про їх залучення до участі у справі як співвідповідачів позивач не заявляла.

Учасники судового процесу та їхні представники, як зазначено у частині першій статті 44 ЦПК України, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

В контексті забезпечення права особи на доступ до правосуддя, суд звертає увагу на те, що позивач, користуючись належним чином своїми процесуальними правами, з урахуванням наведених вище обставин мав реальну можливість як звернутись із позовом до належних відповідачів, так і подати клопотання про залучення їх в якості співвідповідачів.

Наведене узгоджується з постановою Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2022 у справі № 754/16978/21.

При ухваленні рішення із вищезазначених підстав суд вважає недоцільним робити аналіз іншим обставинам і доказам, досліджених в судовому засіданні, оскільки суд не розглядає обґрунтованість позовних вимог та не вирішує спір по суті. До того ж, позовні вимоги ОСОБА_1 можуть стати предметом розгляду справи при повторному зверненні до суду з позовом до всіх належних відповідачів.

Таким чином аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що позовні вимоги пред`явлені за неналежного суб`єктного складу відповідачів, а отже задоволенню не підлягають.

Що стосується клопотання представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає, що позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (правові позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом у справі, суд дійшов висновку і про відсутність правових підстав для застосування позовної давності, оскільки суд не вирішував питання обґрунтованості позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 259, 264-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: Музейний провулок, 2 , м. Київ, 02000, ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ), про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 06.06.2024.

Суддя О.О. КИРИЛЕНКО