ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/1375/23

провадження № 22-ц/4809/741/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Гайворонський сектор Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області у складі головуючий судді Венгрина М. В., присяжних: Гайдея М. В., Гайдейчук І. В., від 05.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

10.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до Гайворонського районного суду Кіровоградської області в порядку окремого провадження, передбаченого главою 4 розділу ІV ЦПК України, із заявою про визнання її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Заінтересованою особою заявниця зазначила до участі у справі Гайворонський сектор Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби.

Заяву обґрунтовано тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був мобілізований і з 06.05.2022 проходив військову службу в четвертій окремій танковій бригаді військової частини НОМЕР_1 .

04.11.2022 її повідомили, що до моргу Гайворонської ЦРЛ привезли тіло її сина ОСОБА_2 . Під час проведення процедури впізнання не було змоги безумовно впізнати тіло сина, а на тілі виявлено поранення, які не вказані у лікарському свідоцтві про смерть, що давало підстави припускати про насильницьку смерть сина.

Їй вручили обкладинку від військового квитка сина, сповіщення про смерть та лікарське свідоцтво про смерть, в якому зазначено, що дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час, як на звороті вказано, що дата травми - 22.10.2022. Вона вважає, що медичне свідоцтво про смерть сина має ознаки фальсифікації, а можливий нещасний випадок з сином не був розслідуваний відповідно до встановленого порядку.

При цьому вона має підстави припускати навмисне вбивство сина так, як він неодноразово скаржився на те, що йому погрожують, психологічно тиснуть, припускав, що з ним щось може трапитися, а 05.10.2022 невідома особа зателефонувала її дочці й повідомила, що сина заявниці вбито, а тіло поховане.

Чоловік заявниці повідомив про це орган Національної поліції, наразі проводиться генетична експертиза.

ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до держави Україна про стягнення моральної шкоди, справа перебуває на розгляді.

Встановлення факту безвісної відсутності її сина необхідно заявниці для подання документів на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат (допомоги), як і передбачені на такий випадок.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд взяв до уваги те, що заявниця була повідомлена сповіщенням від 04.11.2022 про смерть її сина ОСОБА_2 , їй видано лікарське свідоцтво про смерть № 10-12/3051-с/22 від 29.10.2022, проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 28.10.2022 до ЄРДР № 0001070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому суд виснував, що відсутні передбачені ст. 43 ЦК України підстави для визнання особи безвісно відсутньою.

Крім того, враховуючи заявлену ОСОБА_1 мету звернення до суду, суд констатував не залучення нею до участі у справі осіб, які можуть мати правовий інтерес щодо її вирішення. Водночас залучений заявницею Гайворонський сектор Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби такого інтересу не має.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Заявниця ОСОБА_1 не погодилася з рішенням суду та подала апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2024 й ухвалити нове судове рішення, яким визнати її сина ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Скаргу обґрунтовано тим, що підставою для її звернення до суду із заявою про визнання її сина безвісно відсутньою стало наявність, як вона вважає, порушень у розслідуванні нещасного випаду із військовослужбовцем, можлива фальсифікація лікарського свідоцтва про смерть та відсутність достовірних даних про смерть сина.

Суд першої інстанції не дав належну оцінку медичному свідоцтву по смерть та наявним у ньому невідповідностям фактичним обставинам, іншим доказам у справі у їх сукупності.

Заявниця вважає, що може мати місце одне з двох: її син загинув, але їй надали на впізнання тіло іншої людини, або лікарське свідоцтво про смерть складене помилково і, відповідно, не є підтвердженням смерті її сина.

За відсутності достовірних даних, що син заявниці помер та враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні про можливе вбивство сина не завершене, суд мав задовольнити заяву про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

4.Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від заінтересованої особи - Гайворонського сектору Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 05.06.2024

Заявниця ОСОБА_1 повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 856 згідно з яким судову повістки-повідомлення їй вручено 30.04.2022 (а. с. 165). Проте заявниця та її представник у судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили.

Гайворонський сектор Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби - заінтересована особа у справі, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, але явку до суду свого представника не забезпечив, натомість надіслав листа у якому вказано, що предмет розгляду у цій справі не стосується його компетенції.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до правової позиції, яку Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 10.10.1984.

Сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.11.2022 № 1230/1 ОСОБА_1 повідомлено про смерть (загибель) її сина ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з остаточним лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 від 29.10.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У довідці до свідоцтва про причину смерті вказано, що смерть настала внаслідок випадку ушкодження з невизначеним наміром, дата травми - 22.10.2022, вогнепальна травма.

Листом ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 30.12.2022 № 8322/121-1-2022 ОСОБА_4 повідомлено, що за фактом загибелі сина ОСОБА_2 слідчим відділом № 3 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області 28.10.2022 внесено відомості в ЄРДР за № 0001070 та проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З відповіді Гайворонського відділу ДРАЦС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) № 23-33.2-12 від 02.02.2024 вбачається, що за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області відсутній.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2023 в справі № 757/5172/23-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконною мобілізацією її сина ОСОБА_2 , а також ігноруванням її звернення, відмовлено.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та їх джерела, які підлягають застосуванню

Фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч. 1 ст. 43 ЦК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку (ст. 306 ЦПК України).

Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою (ч. 1 ст. 308 ЦПК України).

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

8.2.Оцінка аргументів апелянта та висновків суду першої інстанції

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження про визнання її сина ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Підстави за яких фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою встановлені ч. 1, 2 ст. 43 ЦК України, а порядок визнання нормами Глави 4 розділу ІV ЦПК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 523/2001/19 про визнання особи безвісно відсутньою сформульовані такі правові висновки: «Цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість зміни в судовому порядку правового статусу фізичної особи шляхом визнання її безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, що визначено пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України. Необхідність у зміні правового статусу фізичної особи виникає у зв`язку з тим, що невизначеність правового становища особи, яка тривалий час відсутня у місці свого постійного проживання, створює певні перешкоди щодо реалізації суб`єктивних прав фізичними та юридичними особами, які перебувають із нею в певних правовідносинах[…]

Законодавець пов`язує визнання особи безвісно відсутньою зі встановленням відповідного юридичного складу, тобто сукупністю взаємопов`язаних юридичних фактів, що становлять предмет доказування.

Такою сукупністю юридичних фактів, тобто юридичним складом, є: 1) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; 3) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; 4) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер».

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 07.05.2018 у справі № 225/1297/17, від 22.11.2018 у справі № 225/882/17, від 29.08.2019 у справі № 225/2576/17, від 06.05.2020 у справі № 760/3112/16-ц.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст. ст. 77 80 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних у справі доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, суд встановив, що останні відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місці постійного проживання були отримані заявницею по справі, його матір`ю, 04.11.2022. Згідно з цими відомостями він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Волоська Балаклія Куп`янського району Харківської області через ушкодження, спричинене пострілом з ручної вогнепальної зброї.

Факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено, зокрема, остаточним лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 , виданим 29.10.2022 за формою № 106/о (а. с. 10).

Лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.п. «а» п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, є підставною державної реєстрації смерті особи, яка проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану, тобто є підставою для офіційного визнання і підтвердження державою факту смерті фізичної особи.

Оскільки безвісна відсутність - це тривала відсутність фізичної особи в місці її постійного проживання у поєднанні з відсутністю відомостей про місце її перебування, що зумовлює спростовну презумпцію, що особа є живою, а в справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами презумпція того, що ОСОБА_2 живий спростована наявними доказами, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у визнанні його безвісно відсутнім.

Із заяви ОСОБА_1 до суду про визнання особи безвісно відсутньою, а також зі змісту її апеляційної скарги вбачається, що вона припускає вбивство її сина, але має сумнів у достовірності інформації, яка вказана в остаточному лікарському свідоцтві про смерть від 29.10.2022 № 10-12/3051-с/22, який ґрунтуються на такому:

-в оглянутому заявницею та родичами тілі померлого вони не змогли впізнати ОСОБА_2 (що, на думку суду, може пояснюватися характером ушкодження, вказаного в остаточному лікарському свідоцтві про смерть розтрощення черепа);

-заявниця стверджує про розбіжність відомостей, які вказані у лікарському свідоцтві про смерть щодо кількості й характеру поранень з побаченим нею під час впізнання тіла, а також розбіжність між вказаною у свідоцтві датою травми та датою смерті.

Обставини смерті ОСОБА_2 розслідуються у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001070 про можливе його умисне вбивство.

Однак, наразі відсутні докази того, що відомості, внесені до остаточного лікарського свідоцтва про смерть від 29.10.2022 № 10-12/3051-с/22, є недостовірними, а тому немає передбачених ч. 1 ст. 43 ЦК України підстав визнавати син заявниці безвісно відсутнім.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_1 про оголошення її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , безвісно відсутнім за встановлених обставин задоволенню не підлягає.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

Місцевий суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно дослідив та оцінив докази у справі, повно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував правові норми, що підлягають застосуванню до встановлених ним обставин.

Оскільки суд ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2024 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 07.06.2024.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник