справа № 489/3229/23
провадження №2/489/136/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 грудня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про витребування майна з чужого незаконного володіння,,

встановив:

У червні 2023 року позивач, через свого представника адвоката Жильцова Володимира Володимировича, звернувся до суду з позовною заявою в якій просить витребувати з незаконного володіння відповідача квартири АДРЕСА_1 , та поновити право власності на зазначену квартиру за позивачем.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 27.06.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків поданої позовної заяви.

29.06.2023 судом на адресу позивача, зазначену представником останнього в позовній заяві, було надіслано ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

17.10.2023, 01.12.2023, 09.02.2024, 19.04.2024 та 02.08.2024 у зв`язку з відсутністю доказів отримання позивачем вищевказаної ухвали, судом було повторно направлено її на адресу позивача для виконання.

06.09.2024 на адресу суду повернувся конверт з ухвалою про залишення позовної заяви без руху з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Слід зазначити, що заяви про зміну місця проживання, перебування позивача до суду не подано.

Так, ухвала направлялася на адресу позивача, зазначену в пред`явленому позові представником позивача, інші адреси позивачем не зазначались, однак поштове відправлення повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Станом на 109.12.2024 позивач недоліки не усунув, до суду будь-яких заяв чи клопотань на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху до Ленінського районного суду м. Миколаєва не надходило, жодних заходів з метою дізнатися про стан розгляду справи не вжито.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03.04.2008).

Згідно частиною другою статті 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Нормами статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

За змістом статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Обмеженням права на доступ до суду в даному випадку є додержання процесуальної форми і змісту пред`явленої до суду позовної заяви, тобто додержання умов її прийнятності, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки на момент постановлення даної ухвали, позивачем недоліки позовної заяви не усунуто, а судом вжито вичерпні заходи для направлення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху, відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 185, 260, 261 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про витребування майна з чужого незаконного володіння повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.12.2024.

Суддя І.В.Коваленко