Справа №461/2571/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Євтушенка В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 27.11.2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Управлінні муніципалітету Коньяалти в Анталії, Турецької Республіки, реєстраційний номер свідоцтва 2018/1026. У даному шлюбі дітей не мають. Причиною неможливості подальшого спільного проживання та збереження сім`ї вважає несумісність характерів, яка виникла за час сімейного життя, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Позивач зазначає, що більше 4 років подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, спільного бюджету не мають. Примирення між подружжям неможливе, збереження шлюбу неможливо. Відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.04.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Скерував на адресу суду пояснення, в яких зазначив, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть тривалий час, спільного бюджету не мають. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, терміну на примирення просить суд не надавати.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.11.2018 року в Управлінні муніципалітету Коньяалти в Анталії, Турецької Республіки, реєстраційний номер свідоцтва 2018/1026, місце та номер реєстрації сім`ї: Шанлі Урфе/Бозова/Пірхаліль, том 58, розділ №134, індекс №35.

У шлюбі сторони дітей не мають.

Статтею 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2020 року у справі №357/12676/18 зазначив, що визначаючи матеріальне право якої держави підлягає застосуванню національним судом під час вирішення спору про розірвання шлюбу з іноземним елементом, суди мають керуватися правилами статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (стаття 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» ,наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Враховуючи, що відповідач є громадянином Туреччини, проте має право проживання в Україні, що підтверджується Посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданий 4601, 16.03.2021 року, дійсний до 14.03.2022 року, а позивач є громадянкою України, то спір повинен розглядатися за законодавством України.

Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України).

Частинами 3, 4 статті 56СімейногокодексуУкраїни передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачкою судові витрати у розмірі 1211,20 грн підтверджуються квитанцією №.0.0..1 від 20 березня 2024 року.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 2833-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 27.11.2018 року Управлінням муніципалітету Коньяалти, Анталії, Турецькою Республіки, між громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер свідоцтва 2018/1026, серія S 01#064276

Стягнути з Полат Латіфа на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тексті рішення виготовлений 10.06.2024 року.

Учасники у справі:

Позивач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідач:

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 )

Суддя Мисько Х.М.