Справа № 145/1481/24
Провадження №2/145/1091/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" грудня 2024 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.

за участю:

секретаря судового засідання Кушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровського району, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2024 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Причиною розірвання шлюбу є те, що в них із відповідачем різні погляди на життя та на ведення домашнього господарства, несумісні характери, через що виникали конфлікти в сім`ї. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. При цьому відповідач не бере матеріальної участі в житті сім`ї, весь тягар забезпечення сім`ї лежить на її плечах. Спільне господарство не ведеться, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Фактичні шлюбні відносини припинені. Тому вона вважає, що примирення та збереження даного шлюбу неможливе, так як такі, що суперечать їхнім інтересам. Шлюб розриває вперше, суперечки про місце проживання н/л дітей і розподіл спільного майна немає.

Також будь-якої фінансової допомоги від відповідача вона з дітьми не отримує, він відмовляється платити аліменти, інших дітей, окрім їхніх спільних, а також непрацездатних батьків, відповідач немає. Діти знаходяться на її утриманні, і на даний вік дітей на теперішній час потребую коштів на їхнє утримання, враховуючи купівлю одягу, взуття, їжі, додаткові заняття у секціях музичної школи, де все це проходить на платній основі, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, не можу належно забезпечувати повноцінне харчування, одяг, навчання та розвиток дітей.

Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає, вона змушена звернутися з позовною заявою до суду.

На даний час чоловік вже декілька років перебуває на заробітках в Польщі, де працює будівельником, має хороші заробітки, тобто спроможний сплачувати аліменти.

На її думку, відповідач має змогу сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. щомісячно і вважає, що це не погіршить суттєво його матеріального становища.

Крім того, з вертає увагу на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, стягнень за виконавчими документами не провадиться, аліменти він нікому не платить.

В той час, вона змушена сама утримувати та виховувати своїх дітей, одночасно працює за для матеріального забезпечення себе та їхніх спільних дітей, при тому, що вона отримує заробітну плату, якої недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітніх дітей так і її особистого проживання.

Строк для примирення просить суд не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище чоловіка ОСОБА_5 . Неповнолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та н/л син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити проживати із нею.

Просить розірвати шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень та неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн., починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути на її користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проплачений нею судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено 12.11.2024 року.

Позивач в судове засідання не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена. 12.11.2024 надала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно відповіді з ДРАЦС відділу "ЦНАП" Гніванської міської ради" №09.03-16/79 від 04.09.2024 та відповіді адресно-довідкового сектору № 13/15083 від 11.10.2024 ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На зазначену адресу 15.10.2024 рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду в судовому засіданні на 12.11.2024 разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів. 18.11.2024 до суду повернуто рекомендоване повідомлення разом з довідкою про відсутність адресата за вказаною адресою від 11.11.2024. 11.11.2024 рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду в судовому засіданні на 10.12.2024 разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів. Згідно Трекінгу від 10.12.2024 рекомендоване повідомлення разом з довідкою про відсутність адресата за вказаною адресою 01.12.2024 повертається відправнику

Іншої адреси відповідач суду не повідомляв.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

28 серпня 2009 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.3). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_5 .

Сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.9, 10).

З позовної заяви вбачається, що в сторін різні погляди на життя та на ведення домашнього господарства, несумісні характери, через що виникали конфлікти в сім`ї. Від постійних суперечок і скандалів у позивачки погіршилося самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. Спільне господарство не ведеться, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Фактичні шлюбні відносини припинені. Примирення та збереження даного шлюбу неможливе, так як такі, що суперечать їхнім інтересам.

Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу.

Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про відновлення дошлюбного прізвища позивачка не заявляла, а відтак їй слід залишити прізвище, яке вона отримала при реєстрації шлюбу.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку.

Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум на час розгляду справи для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривні, на місяць (ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 №3460-ІХ).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.

Враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 15.08.2024 (а.с.11), витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 09-24/1650 від 14.08.2024 (а.с. 10), а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Сторони на підтвердження своїх доходів і матеріального стану у встановленому порядку докази суду не надали. Як і доказів на підтвердження інших обставини, що мають істотне значення, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначені розміру аліментів судом враховується, що аліменти стягуються на дітей, які перебувають на повному утриманні матері. Відповідач є молодою людиною, працездатного віку, розмір його доходів невідомий, інших утриманців не встановлено.

Згідно ст. 191 СК аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме з 15.08.2024.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат.

Судовий збір.

У позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 1211,20 гривень.

Судом встановлено, що під час подання позовної зави до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу. За позовну вимогу про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Крім цього, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за даною позовною вимогою підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 2, 10-13, 81, 133, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 105, 110-112, 181-183 СК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області 28.08.2009, актовий запис №76.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишитипрізвище « ОСОБА_5 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 15.08.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України, № рахунку: UA0026001, код та найменування класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір (стягувач Державна судова адміністрація України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 10.12.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровськ Дніпропетровського району, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя Патраманський І. І.