Справа № 159/125/24 Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В.
Провадження № 22-ц/802/599/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Матвійчук Л. В.,

секретар Власюк О. С.,

з участю: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про надання права на шлюб, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітня ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про надання їй права на шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що з ОСОБА_2 вони познайомилися 09.08.2021. Між ними виникло тепле та щире спілкування. 26.01.2022 ОСОБА_2 фактично їй освідчився та вона прийняла пропозицію. Батько заявниці, як законний представник, не проти її спілкування з ОСОБА_2 Шлюб з ОСОБА_2 буде відповідати її інтересам.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.02.2024 до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Службу справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 25 березня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, заяву задовольнити. Зазначає, що ні батько заявниці, ні служба в справах дітей не заперечували вимог заяви, а тому у суду, який не з`ясовував додаткових відомостей, необхідних на думку суду для задоволення заяви, безпідставно відмовив у її задоволенні.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

Перевіряючи правильність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що підстави для її задоволення відсутні.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 31.05.2021, орган видачі 0717.

ОСОБА_1 на момент звернення до суду із заявою про надання їй права на шлюб із ОСОБА_2 досягла 16-ти річного віку, а відтак в силу положень ст. 23 Сімейного кодексу України, має право на звернення із такою заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб.

Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ч. 1 ст. 22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.

Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника.

Апеляційний суд при розгляді цієї справи звертає увагу на те, що батько заявниці - заінтересована особа ОСОБА_3 , а також орган опіки і піклування в судове засідання не з`явився ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду, щоразу подавали заяви про розгляд справи у його відсутності.

При цьому орган опіки і піклування проявив формальне ставлення до цієї справи, зокрема, представник ОСОБА_4 , маючи довіреність виконавчого комітету Ковельської міської ради на представництво в суді, обмежився поданням заяви про розгляд справи у його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , як батько неповнолітньої ОСОБА_1 , який згідно норм статті 150 СК України, зобов`язаний виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не висловив своєї думки про те, яким саме інтересам неповнолітньої дочки відповідає її бажання отримати до настання повноліття, право на шлюб.

Апеляційним судом встановлено у даному судовому засіданні, що заявниця ОСОБА_1 має матір, однак перебуває з останньою в неприязних стосунках, самостійно, після досягнення 16 років, обрала місце свого проживання разом з батьком, та не вважає за необхідне погоджувати свої дії з матір`ю.

З пояснень заінтересованої особи ОСОБА_2 вбачається, що матір неповнолітньої ОСОБА_1 не одобрювала стосунків доньки з ОСОБА_2 ,з особистих мотивів, у зв`язку з чим останню і не повідомляли про звернення доньки з такою заявою.

У даному судовому засіданні на підставі долученого до матеріалів спарви копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 , встановлено, що останній за віком старший від заявниці більш як на 20 років, а проаналізувавши пояснення в даному засіданні неповнолітньої заявниці в системному зв`язку з поясненнями ОСОБА_2 , колегія суддів вбачає, що думка та бачення заінтересованої особи ОСОБА_2 у прийнятті рішення щодо необхідності одержання права на шлюб неповнолітньою заявницею, є домінуючою, на що в однаковій мірі впливає і його вік і юридичний фах.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення суду оскаржив заінтересована особа ОСОБА_2 , у той час як сама заявниця ОСОБА_1 погодилась з рішенням суду першої інстанції про відмову у наданні права на шлюб та рішення суду не оскаржувала.

Норми статті 23 СК України передбачають можливість надання неповнолітній особі права на шлюб за умови , якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.

Оскільки заявниця не довела, що укладення шлюбу буде відповідати її інтересам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у наданні права на шлюб необхідно відмовити. Правильність прийнятого судом рішення підтверджується і безпосередніми діями неповнолітньої заявниці ОСОБА_1 , яка з висновками суду погодилась та рішення не оскаржувала.

Відповідно до приписів статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді