ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року

м. Київ

справа № 676/180/20

провадження № 61-5823св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Петрова Є. В.,

суддів: Грушицького А. І., Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд»,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРК», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури на постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 травня 2022 року в складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Костенка А. М., у справі за позовом заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРК», ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі -

ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області), ОСОБА_1 , Товариства

з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» (далі - ТОВ «Зарус-Інвест»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд» (далі -

ТОВ «Агро-Еко-Граунд»), треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРК» (далі - ТОВ «ФОРК»), ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом ГУ Держгеокадастру

у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20870-СГ затверджено документацію землеустрою та надано у власність

ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :02:003:0383, для ведення особистого селянського господарства, на підставі якого 22 жовтня 2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку.

На підставі договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2017 року № 5558 припинено право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, а 29 жовтня 2017 року таке право зареєстровано за ТОВ «Форк», яке в подальшому об`єднало земельну ділянку, площею 2,00 га, кадастровий номер :02:003:0383, з іншими земельними ділянками та зареєструвало земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0531.

На підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 2017 року ТОВ «Форк» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0531 ОСОБА_2 .

Надалі ця земельна ділянка за заявою ОСОБА_2 поділена на дві земельні ділянки площею по 44,00 га кожна, кадастрові номери :02:003:0532, :02:003:0533. Право власності зареєстроване за ОСОБА_2 05 січня 2018 року.

13 березня 2018 року ОСОБА_2 передав земельні ділянки

з кадастровими номерами :02:003:0532 та :02:003:0533 до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест».

На момент звернення до суду із позовом зазначені земельні ділянки на підставі договору оренди землі від 20 березня 2018 року перебувають в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд».

Позивач вважав, що ОСОБА_1 незаконно отримав у власність земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :02:003:0383, оскільки наказом від 10 серпня 2017 року № 10-14552/15-17-СГ ГУ Держгеокадастру у Київській області раніше вже надавало йому у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :01:004:0361, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області (право власності зареєстровано 21 серпня 2017 року).

Тож ОСОБА_1 використав право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та не мав права на повторне отримання у власність спірної земельної ділянки, що надалі ним відчужена поза волею її власника, держави, яка відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) має право витребувати це майно у її кінцевого набувача - ТОВ «Зарус-Інвест».

Ураховуючи наявність орендних правовідносин між ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд», без припинення права оренди ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на спірну земельну ділянку неможливо повернути її у державну власність.

Посилаючись на зазначене, з урахуванням заяви про зміну предмета позову позивач просив суд:

- визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20870-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :02:003:0383, для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області;

- витребувати у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0383 площею 2,00 га, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської (Китайгородської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20870-СГ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням від 13 травня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області частково задовольнив позов заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави.

Суд визнав недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20870-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 2,00 га, кадастровий номер :02:003:0383, для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Витребував у ТОВ «Зарус-Інвест» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку загальною площею 2,00 га, кадастровий номер :02:003:0383, розташовану за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що передана ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20870-СГ.

Суд відмовив у позові у частині вимог до ТОВ «Агро-Еко-Граунд». Здійснив розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції обґрунтовував рішення тим, що реалізація повноважень ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Наказ ГУ Держгеокадастру Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року

№ 22-20870-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 ділянку загальною площею 2,00 га з кадастровим номером :02:003:0383, для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, прийнятий із порушенням вимог частини четвертої статті 116, частини першої статті 121 ЗК України та є незаконним, а на підставі частини першої статті 387, частини першої статті 388 ЦК України держава вправі витребувати спірну земельну ділянку, яка була набута у порядку безоплатної приватизації, від ТОВ «Зарус-Інвест» як добросовісного набувача.

Відмовляючи у задоволенні позову до ТОВ «Агро-Еко-Граунд», суд першої інстанції керувався тим, що договір оренди є чинним, тому витребування земельної ділянки в орендаря не є ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою від 24 травня 2022 року Хмельницький апеляційний суд апеляційні скарги першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури та ТОВ «Зарус-Інвест» задовольнив частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року в частині позовних вимог про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки скасував, провадження у справі в частині цих позовних вимог закрив.

Суд повідомив першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури, що розгляд цієї справи в частині позовних вимог про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Ако-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0383, загальною площею 2,00 га, що розташована за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області), належить до юрисдикції господарського суду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Здійснив розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині позову про витребування спірної земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави належить до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд

у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вимоги позову про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в апеляційному порядку не оскаржувалося, тому судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

24 червня 2022 року Хмельницька обласна прокуратура засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 травня 2022 року,

у якій з урахуванням уточненої редакції просить суд скасувати оскаржувану постанову в частині закриття провадження у справі та в цій частині направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставами касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявник зазначив:

- порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права;

- суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржуване рішення без урахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 522/3777/17 (провадження № 14-651цс19), за змістом яких ефективний судовий захист інтересів держави буде можливим за умови розгляду спору в межах однієї справи за правилами цивільного судочинства. Такий принцип відповідатиме юридичній визначеності, оскільки не допускає роз`єднання позовних вимог про витребування спірної земельної ділянки з вимогою про визнання недійсним наказу, який став підставою для незаконного вибуття майна з державної власності, а також вплине на ефективність виконання судового рішення;

- суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржуване рішення без урахування правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19), відповідно до яких застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без потреби повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність потреби звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Додатково заявник зазначив, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 676/196/20 (провадження № 61-18836св21), яка є справою з подібними правовідносинами, за правилами цивільного судочинства.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою від 02 серпня 2022 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали з Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

У вересні 2022 року справа № 676/180/20 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою від 25 жовтня 2022 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи колегією у складі п`яти суддів.

Ухвалою від 09 листопада 2022 року Верховний Суд зупинив касаційне провадження у справі № 676/180/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду справи № 676/7428/19 (провадження № 61-361сво22).

Ухвалою від 05 липня 2023 року Верховний Суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 07 лютого 2024 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми щодо застосування статті 20 ЦПК України та можливості розгляду в одному провадженні справи, в якій позивачем є юридична особа, а відповідачами у справі є як фізичні, так і юридичні особи, щодо прав яких суд має ухвалити правовий висновок.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09 квітня 2024 року справу повернуто на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами

Наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20870-СГ затверджено документацію землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер :02:003:0383), передано у власність для ведення особистого селянського господарства, на підставі чого зареєстровано право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку (а. с. 25, т. 1).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 жовтня 2017 року № 5558 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та 29 жовтня 2017 року зареєстровано за

ТОВ «ФОРК».

Відповідно до інформації Відділу Держгеокадастру в Кам`янець-Подільському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 01 листопада 2017 року ТОВ «Форк» об`єднало земельні ділянки, зокрема й земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0383, в результаті чого утворено земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0531.

На підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 2017 року, серія та номер 4921, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н. Ф., ТОВ «Форк» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0531 ОСОБА_2 .

Надалі земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0531 за заявою ОСОБА_2 поділена на дві земельні ділянки площею по 44,00 га кожна із кадастровими номерами :02:003:0532 та :02:003:0533.

Державний реєстратор Комунального підприємства «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (далі - державний реєстратор) Панасюк Н. К. 05 січня 2018 року прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок, кадастрові номери :02:003:0532 та :02:003:0533.

ОСОБА_2 на підставі акта приймання-передачі майна від 13 березня 2018 року вніс до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0532 та :02:003:0533 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора від 17 березня 2018 року, індексні номери 40166456 та 40166498, номери записів про право власності 25292801 та 25293149 відповідно).

Земельні ділянки із кадастровими номерами :02:003:0532 та :02:003:0533 на підставі договору оренди землі від 20 березня 2018 року передані в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд» (рішення державного реєстратора від 22 березня 2018 року, індексні номери 40246478 та 40246352, номери записів про інше речове право 25374148, 25374024 відповідно).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги у межах та з підстав касаційного перегляду, вивчивши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Аналіз доводів та мотивування касаційної скарги з урахуванням підстав касаційного оскарження свідчить про оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 24 травня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки та закриття провадження у справі в частині цих позовних вимог, а тому з дотриманням вимог статті 400 ЦПК України в іншій частині оскаржувана постанова не є предметом перегляду Верховного Суду.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Таким чином, юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, розмежування компетенції судів з розгляду спорів здійснюється відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників.

У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами.

У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір

у частині вимог до ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» про витребування майна у порядку цивільного судочинства та закриваючи провадження у цій частині вимог прокурора, керувався тим, що предметом позову у цій справі є, зокрема, вимоги заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави про витребування нерухомого майна із незаконного володіння юридичних осіб ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд». Тобто учасниками спору є держава, від імені якої звернулася прокуратура, та приватні юридичні особи.

Отже, спір у справі в частині вимог про витребування спірного нерухомого майна у відповідачів юридичних осіб на користь держави підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Вказаний висновок є законним та відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 676/7428/19 (провадження № 61-361сво22), у якій зроблено висновок про те, що позовні вимоги прокурора, з урахуванням меж касаційного перегляду, про витребування земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, запис від 17 березня 2018 року № 25293453 про Державну реєстрацію права власності ТОВ «Зарус-Інвест» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526, стягнення судового збору з ТОВ «Зарус-Інвест» за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства. Тому судам слід було закрити провадження у справі у вказаній частині, оскільки спір у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 676/7424/19 (провадження

№ 61-1103св22), від 29 вересня 2022 року у справі № 676/7426/19-ц (провадження № 61-5738св22), від 25 жовтня 2023 року в справі № 676/1919/20 (провадження № 61-7927св22), правовідносини в яких є подібними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі

№ 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) також зроблено висновок про те, що спір у частині позовних вимог (до юридичних осіб) є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, встановлення іншого речового права на таке майно (іпотеки), державної реєстрації таких прав. Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині наведених вище позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

У справі, що переглядається, прокурор пред`явив позов в інтересах держави, проте не визначив відповідний державний орган, який виконує функції держави у спірних правовідносинах. Прокурор пред`явив вимоги про витребування земельних ділянок від юридичних осіб. За такого суб`єктного складу спір за позовом прокурора, який діє в інтересах держави, про витребування спірних земельних ділянок від юридичних осіб підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм права та релевантної практики Верховного Суду колегія суддів вважає висновок апеляційного суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки законним та обґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права та застосування судом норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду, з огляду на таке.

Так, у касаційній скарзі прокурор вказує на неврахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 676/196/20 в аналогічних правовідносинах. Заявник вказує на те, що у зазначеній справі Верховний Суд не закрив цивільне провадження в частині вимог прокуратури до юридичних осіб про витребування земельної ділянки у зв`язку з тим, що такий спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а отже, і у справі, що переглядається, вимоги прокурора до ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Разом із тим у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 676/7428/19 (провадження

№ 61-361сво22) колегія суддів відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі

№ 676/196/20 (провадження № 61-18836св21), та зазначила, що у разі встановлення судом, що позовні вимоги за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, суд закриває провадження у справі (повністю або частково), незалежно від доводів касаційної скарги. При цьому розгляд позовних вимог у порядку цивільного судочинства по суті є неможливим.

У свою чергу, висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 522/3777/17, на неврахування яких посилається в касаційній скарзі Хмельницька обласна прокуратура, не є релевантними, а тому застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Так, у вказаній справі заступник керівника Одеської місцевої прокуратури

№ 3 в інтересах держави в особі Фонду державного майна України пред`явив позовні вимоги про витребування нерухомого майна - частини нежитлових приміщень одночасно до фізичних осіб та юридичних осіб. Встановлені фактичні обставини справи та суб`єктний склад її учасників не є подібними зі справою, що переглядається.

Колегія суддів наголошує, що реалізація положень частини четвертої статті 263 ЦПК України полягає у тому, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду лише у справах, у яких відносини є подібними.

Загальний підхід, який підлягає використанню через методологію застосування класичного прецеденту (релевантності), вимагає застосування практики Верховного Суду через схожість фактів або юридичних висновків, і «ідеальна релевантність» може бути побудована саме на цих підставах.

Відповідні обставини справ (а у випадку вирішення питання юрисдикційності спору - суб`єктний склад її учасників) повинні мати принципову схожість, не мати принципових відмінностей та розбіжностей із фактами конкретної справи.

Перевіривши постанову апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про витребування у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки та закриття провадження у справі в частині цих позовних вимог на предмет законності та обґрунтованості, колегія суддів робить висновок про те, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив характер правовідносин та юрисдикційність спору, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині колегія суддів не встановила.

З огляду на викладене Верховний Суд у межах доводів касаційної скарги дійшов висновку, що вони належним чином не підтверджені та не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права, переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

У статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 травня 2022 року у частині позовних вимог заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд» про витребування земельної ділянки залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Є. В. Петров
Судді:А. І. Грушицький
С. О. Карпенко
І. В. Литвиненко
О. М. Ситнік