1Справа № 335/1642/23 2/335/80/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Абдуллазаде Л.Р.

представника відповідача - адвоката Ременюк Т.О.,

представника третьої особи - Білашової К.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та Бюро економічної безпеки України, про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування реєстраційного запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст та підстави позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, з урахуванням подальших уточнень, до АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Альфа Банк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45925992 від 13.03.2019, державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, яким проведено державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», а також скасувати реєстраційний запис № 30665129 від 11.03.2019 про право власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на таке.

Позивач є власником двокімнатної квартири, загальною площею 59,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 2008 року, про що свідчить копія Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 2008 року.

15.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем було укладено Кредитний договір № 08Ж016-К.

Відповідно до пункту 1.2 вказаного кредитного договору, кредит було надано для придбання нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 59,40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

15.02.2008 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач надала в якості забезпечення умов Кредитного договору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 59,40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачці стало відомо про факт позбавлення її права власності та реєстрацію права власності на належне їй майно за АКБ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору 07.04.2:020 року, - після першого судового засідання у справі № 335/12559/20 (провадження №2/335/109/2021) за позовом Акціонерного товариства «Альфа Банк» (далі - АТ «Альфа Банк») до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття їх з реєстраційного обліку, визнання такими що втратили право користування майном.

Зокрема, позивачці стало відомо, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, номер 159319748 від 13.03.2019 року, державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем 11 березня 2019 року на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45925992 від 13.03.2019, 11:43:19 був внесений запис за номером 30665129 від 11.03.2019 р. 11:03:11, про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» () нерухомого майна - двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою виникнення власності зазначена Додаткова згода № 1, серія та номер 2211, видана 23.06.2009 року, видавник Біла Т.С., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу; іпотечний договір № 08Ж016-І, серія та номер 889, виданий 15.02.2008 року, видавник Біла Т.С., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу.

Також позивач вказала, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер 199283967 від 06.02.2020 року, державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50771033 від 23.01.2020, 10:42:42 був внесений запис номер 35148389 від 16.01.2020 р. 12:20:42, про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» () нерухомого майна - двокімнатної квартири, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 .

Протиправність оспорюваних рішень державного реєстратора та вчинених ним реєстраційних записів, за ствердженням позивача, полягає в такому.

По-перше, державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АКБ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателем за відсутності необхідного переліку документів та в порушення пунктів 20, 61 Порядку державної реєстряттії речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 р. № 1127, а саме за відсутності доказів того, що позивач отримувала від банку письмову вимогу про усунення порушень вимог кредитного та іпотечного договорів, а також доказів того, що з часу отримання позивачем такої вимоги минуло більше 30-ти днів.

По-друге, на спірні відносини поширюються вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірний об`єкт нерухомості був переданий в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань з повернення кредиту в іноземній валюті, і водночас на момент вчинення оспорюваних реєстраційних дій та рішень, а також на момент розгляду цієї справи, використовується позивачем як єдине місце проживання.

На переконання позивачки, внаслідок скасування рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» згідно положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» відбудеться відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме залишиться чинним запис про реєстрацію права власності на квартиру за позивачкою.

ІІ. Рух справи та ухвалені судом процесуальні рішення

Ухвалою від 27.02.2023 було відкрите провадження у справі, її розгляд був визначений в порядку спрощеного позовного провадження, учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та з процесуальних питань.

23.03.2023 до матеріалів справи надійшов відзив відповідача на позов із запереченнями проти його задоволення, а також клопотання відповідача про закриття провадження у справі з тих підстав, що вже існує рішення суду у справі між тими самими сторонами щодо того самого предмету і тих саме підстав, яке набрало законної сили.

12.04.2023 від позивача надійшла змінена позовна заява, в якій приведено у відповідність офіційне поточне найменування відповідача, а також змінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О. на державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

22.05.2023 до матеріалів справи надійшла письмова відповідь позивача на відзив на позов.

Ухвалою суду від 22.05.2023 було задоволено клопотання позивача про заміну третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О. на державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Крім того, іншою ухвалою від 22.05.2023 за клопотанням позивача було витребувано з архіву Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 335/12559/19 за позовом АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа Банк» та державного реєстратора про визнання протиправними і скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 21.06.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.08.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалами суду від 13.09.2023 було відмовлено у прийнятті так званої уточненої позовної заяви, а фактично заяви про зміну предмету і підстав позову одночасно; повернуто без розгляду клопотання позивача про залучення до участі у справі третьою особою приватного нотаріуса Білої Т.С., а також про перехід від спрощеного позовного провадження до загального.

Водночас ухвалою суду від 13.09.2023 за ініціативою суду до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Бюро економічної безпеки України, оскільки було встановлено, що станом на час розгляду справи ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2023 у справі № 761/19170/23 на спірну квартиру накладено арешт як на речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000463, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

10.10.2023 від Бюро економічної безпеки України надійшли письмові пояснення по суті позову із запереченнями проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 18.10.2023 підготовче провадження у справі було закрите, а справу призначено до судового розгляду.

20.03.2024 справу було розглянуто по суті позовних вимог.

ІІІ. Позиції учасників справи по суті позовних вимог

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала. Пояснила, спірна квартира є єдиними місцем її проживання і використовується нею для проживання з 2014 року, тобто з моменту придбання цієї квартири. При цьому до грудня 2023 року вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , у жилому приміщенні, яке належить її колишньому чоловікові. Однак фактично позивач у цьому житлі не проживає і не має права проживати з 2014 року, а була лише зареєстрованою. У грудні 2023 року колишній чоловік зняв її з реєстрації, а станом на час розгляду справи позивач залишається ніде не зареєстрованою, оскільки у спірній квартирі також не може зареєструватись через те, що відповідач не надає дозвіл на це.

Також позивач пояснила, що станом на лютий-березень 2019 року також постійно проживала у спірній квартирі, жодних повідомлень про надходження від відповідача письмової вимоги про дострокове погашення боргу за кредитним договором не отримувала, як і самої вимоги не отримувала. Тому позивач вважає, що право власності на спірну квартиру було перереєстроване за АКБ «Укрсоцбанк» незаконно.

Представник позивача, адвокат Абдуллазаде Л.Р., позовні вимоги підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені в позовній заяві. Зокрема, представник позивача підкреслила, що реєстраційна справа щодо спірного об`єкта нерухомості не містить жодного документального підтвердження того, на підставі яких саме документів державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності за іпотекодержателем спірної квартири. На думку представника позивача, будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивач отримувала письмову вимогу банку про усунення порушень кредитного договору, що могло би бути підставою для переведення права власності на банк як на іпотекодержателя, матеріали справи не містять, що вказує на протиправність оскаржуваного рішення державного реєстратора.

Крім того, представник позивача наполягала на тому, що стягнення на спірну квартиру не могло бути звернуте в силу вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірний об`єкт нерухомості був переданий в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань з повернення кредиту в іноземній валюті, і водночас на момент вчинення оспорюваних реєстраційних дій та рішень, а також на момент розгляду цієї справи, використовується позивачем як єдине місце проживання.

Представник відповідача, адвокат Ременюк Т.О., проти задоволення позову заперечувала, пославшись на факти і норми права, викладені у відзиві на позов. Зокрема, на те, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 335/12559/19 за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 .. ОСОБА_4 про усунення перешкод, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», державний реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О.. треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання рішення про реєстрацію права власності протиправним, скасування рішень записів та зобов язання вчинити дії.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року первісний позов було задоволено, в задоволені зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.07.2022 року встановлено факт законності вчинених реєстраційних дій та переведення права власності на спірну квартиру до банка, як до іпотекодержателя.

При цьому, на думку представника відповідача, позивачем не наданого жодного допустимого доказу на підтвердження відсутності у неї іншого майна, що не виключає можливість наявності у позивача іншого майна. Довідка про реєстрацію не може бути доказом відсутності іншого житла.

Згідно Довідки Запорізької міської ради №04-07/3/5646 від 16.09.2020 року, в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є з 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа Банк», зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач не надав суду належних доказів наявності всіх умов, визначених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», для застосування заборони на примусове звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, що квартира, яка є предметом іпотеки, використовується іпотекодавцем як місце постійного проживання та відсутнє інше нерухоме житлове майно), а тому заборона на примусове звернення стягнення на предмет іпотеки, визначена вказаним Законом, до спірних правовідносин застосована бути не може.

Також представник відповідача зазначила, що позов містить вимоги про визнання незаконними та скасування реєстраційних записів, які станом на час подання позову та розгляду справи не є останніми у часі, і не є такими, що засвідчують право власності відповідача на спірний об`єкт нерухомості.

Так, вже після вчинення оспорюваних реєстраційних записів державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50771033 від 23.01.2020, 10:42:42, був внесений запис номер 35148389 від 16.01.2020 р. 12:20:42, про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» () нерухомого майна - двокімнатної квартири, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для внесення цього запису був протокол позачергових загальних зборів акціонерів АТ Альфа-Банк , серія та номер: 4/2019, виданий 15.10.2019, видавник: АТ "Альфа-Банк"; рішення серія та номер: 5/2019, виданий 15.10.2019, видавник: АТ "Укрсоцбанк"; рішення, серія та номер: 4/2019, виданий 11.10.2019, видавник: аТ "Укрсоцбанк"; передавальний акт, серія та номер: -, виданий 15.10.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С.; іпотечний договір № 08Ж016-К, серія та номер: 889, виданий 15.02.2008, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С.; додаткова угода № 1, серія та номер: 2211, виданий 23.06.2009, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С.

Така реєстрація була проведена у зв`язку з реорганізацією АКБ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Відтак, оскільки оспорювані реєстраційні записи не засвідчують право власності відповідача, внаслідок чого задоволення позовних вимог не призведе до поновлення порушених прав позивача, а тому обраний ним спосіб захисту не є ефективним, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Представник третьої особи БЕБ України, ОСОБА_5 , під час розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на факти і норми права, викладені у письмових поясненнях. Зокрема, представник третьої особи посилалась на те, що перебування спірного об`єкта нерухомості під арештом, накладеним в порядку кримінального судочинства, є перешкодою для вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо цього майна, що, у свою чергу, унеможливлює задоволення позовних вимог. Крім того, представник третьої особи зауважив, що законність дій банку та державного реєстратора щодо переведення права власності на спірне майно на користь іпотекодержателя раніше була підтверджена рішенням суду у справі № 335/12559/19.

Державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання жодного разу не з`явився без повідомлення причин, письмових пояснень по суті спору не надав.

ІV. Обставини, встановлені судом, та досліджені судом докази

Дослідженням наявних у справі письмових доказів, належність і допустимість яких учасниками справи не були заперечені, суд встановив такі обставини.

15.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08Ж016-К.

Згідно пункту 1.2 вказаного договору кредиту, кредит було надано для придбання нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 59,40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

15 лютого 2008 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання надала в якості забезпечення умов кредитного договору в іпотеку нерухоме майно, а сам: квартиру, загальною площею 59,40 кв.м, що знаходиться за адресою: : АДРЕСА_1 .

Доказів належного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять.

Наведені вище факти учасниками справи не заперечувались і підтверджується копіями відповідних договорів.

11.12.2018 АТ «Укрсоцбанк» склало письмове повідомлення на ім`я позивача ОСОБА_1 (вих. № 110) про те, що банк вимагає сплатити борг за Кредитним договором № 08Ж016-К від 15.02.2008, який станом на 06.12.2008 року складав 138510,30 доларів США або 3874916,50 грн. за офіційним курсом НБУ, і попереджає, що уразі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченого ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

12.12.2018 АТ «Укрсоцбанк» цінними листами із вкладенням надіслав вказану вимогу за двома відомими адресами проживання позивача ОСОБА_1 .. а саме за адресою АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 .

Обидва поштові відправлення повернулись неврученими позивачу з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Вказані факти підтверджуються фотокопіями поштових конвертів з описом вкладення з трек-номерами 563 і 555, що надані відповідачем, а також які зберігаються в матеріалах справи № 335/12559/19, досліджених під час розгляду цієї справи.

В подальшому, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, номер 159319748 від 13.03.2019 року, державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем 11 березня 2019 року на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45925992 від 13.03.2019, 11:43:19 був внесений запис за номером 30665129 від 11.03.2019 р. 11:03:11, про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» () нерухомого майна - двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою виникнення власності зазначена Додаткова згода № 1, серія та номер 2211, видана 23.06.2009 року, видавник Біла Т.С., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу; іпотечний договір № 08Ж016-І, серія та номер 889, виданий 15.02.2008 року, видавник Біла Т.С., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу.

Із статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» слідує, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» (рішення № 5/2019 від 15.10.2019 року) та рішенням Загальних зборів акціонерів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» (протокол № 4/2019 від 15.10.2019 року).

Вже після вчинення оспорюваних реєстраційних записів державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50771033 від 23.01.2020, 10:42:42, був внесений запис номер 35148389 від 16.01.2020 р. 12:20:42, про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» () нерухомого майна - двокімнатної квартири, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для внесення цього запису був протокол позачергових загальних зборів акціонерів АТ Альфа-Банк , серія та номер: 4/2019, виданий 15.10.2019, видавник: АТ "Альфа-Банк"; рішення серія та номер: 5/2019, виданий 15.10.2019, видавник: АТ "Укрсоцбанк"; рішення, серія та номер: 4/2019, виданий 11.10.2019, видавник: аТ "Укрсоцбанк"; передавальний акт, серія та номер: -, виданий 15.10.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С.; іпотечний договір № 08Ж016-К, серія та номер: 889, виданий 15.02.2008, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С.; додаткова угода № 1, серія та номер: 2211, виданий 23.06.2009, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С.

12 серпня 2022 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК».

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 335/12559/19 за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 .. ОСОБА_4 про усунення перешкод, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», державний реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О.. треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання рішення про реєстрацію права власності протиправним, скасування рішень записів та зобов язання вчинити дії.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року первісний позов було задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.07.2022 року встановлено факт законності вчинених реєстраційних дій та переведення права власності на спірну квартиру до банка, як до іпотекодержателя.

V. Релевантні норми матеріального права та висновки суду по суті позовних вимог

Частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

У частині першій статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) зроблено висновок, що «за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові».

Згідно частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, законодавцем визначений як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону України «Про іпотеку», на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору. Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року справа № 705/4381/19, у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 року справа № 750/2254/19.

Судом встановлено, що договір іпотеки № 08Ж016-І від 15.02.2008 року містить іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, у п. 4.5.3 вказаного договору сторони узгодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Договір іпотеки від 15.02.2008 року ОСОБА_1 підписано.

Позову про визнання вказаного договору недійсним повністю або в певній частині ОСОБА_1 не пред`являла.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зроблено висновок, що «умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Як випливає з п. 6.2 Іпотечного договору, його Сторонами було погоджено, що усі Повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Верховний Суд у постанові по справі № 640/16278/16 від 08.08.2019 року вказав на те що якщо Сторони передбачили у Договорі, що доказом отримання поштового відправлення є дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача, то таке направлення є належним направленням Вимоги боржнику.

Отже, Сторонами у Іпотечному договорі було передбачено, що датою отримання усіх повідомлень за цим договором вважається, в тому числі, дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Суд зазначає, що перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на іпотечне майно у випадку звернення стягнення на таке майно, регулюється п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих чи отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Суд зауважує, що, оспорюючи дотримання відповідачем та державним реєстратором порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, сторона позивача посилалась не на те, що наявні у справі копії відповідних поштових відправлень з повідомленням про намір звернути стягнення на спірну квартиру є неналежними доказами, а на те, що такі поштові відправлення відсутні в матеріалах реєстраційної справи № 101 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , і тому не можна ствержувати, що такі документи надавались державному реєстратору для вчинення реєстраційних дій.

У зв`язку з цим суд зауважує, що в матеріалах справи № 335/12559/19 дійсно знаходиться фотокопія реєстраційної справи № 101 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , надана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької області, в якій відсутні вказані поштові відправлення.

Однак з наданням копії вказаної реєстраційної справи Департаментом реєстраційних послуг Запорізької області був надісланий лист із повідомленням про те, що відповідно до чинного законодавства всі документи, які подаються державному реєстратору для проведення реєстраційної дії, підлягають скануванню і внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в електронному вигляді, а в паперовому вигляді повертаються заявнику.

Відтак, у паперовій реєстраційній справі вказаних документів завідомо немає, і вони там не повинні бути, а доказів того, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не зберігаються відскановані в електронному виді копії таких поштових відправлень, стороною позивача надано не було.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року у справі № 335/12559/19, залишеним без змін Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.07.2022 року, встановлений факт того, що банком, як іпотекодержателем, було дотримано вказаних вимог та подано державному реєстратору документи, передбачені п. 61 Порядку.

Під час розгляду цієї справи позивачем не надано належних і допустимих доказів на спростування вказаного факту.

Суд виходить з того, що відповідачем доведено факт надсилання позивачу письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору як передумови звернення стягнення на предмет іпотеки, як і факт того, що такого надсилання було достатньо для початку відліку 30-денного строку на усунення таких порушень, а тому посилання позивача на те, що вона таку вимогу не отримувала, не впливають за висновок суду щодо дотримання відповідачем узгодженого сторонами порядку.

Суд також відхиляє доводи сторони позивача щодо того, що позивач могла з поважних причин не отримати письмову вимогу через те, що була відсутня за місцем проживання саме в період її надходження до поштового відділення за місцем її проживання. Так, на підтвердження цього доводу стороною позивача надано копію Довідки Всеукраїнського комітету з питань преси та інформації козацьких засобів масової інформації від 19.05.2023 № 05/19/23 про те, що позивач в період з 03.12.2018 по 20.01.2019, як волонтер, за дорученням керівництва була на виїзді поза межами м. Запоріжжя по організаційним питанням. Однак за відсутності документів первинного обліку (посвідчення про відрядження, квитки на проїзд, документи щодо проживання в інших населених пунктах тощо) така довідка не може бути взята до уваги.

Щодо доводів позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд виходить з такого.

За змістом пункту 1 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент вчинення оспорюваних реєстраційних дій), протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Стороною позивача був наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з якого випливає, що станом на момент звернення стягнення на спірне майно позивача не мала у власності іншого нерухомого житлового майна.

Водночас однією з основних умов застосування мораторію є те, що іпотечне житло, передане в іпотеку в забезпечення кредиту в іноземній валюті, використовується позичальником або майновим поручителем як місце постійного проживання.

Посилаючись на те, що спірна квартира на момент звернення стягнення на неї як на предмет іпотеки, використовувалась як місце постійного проживання, позивач не надала вичерпних належних і допустимих доказів цього.

Так, позивач не заперечувала, що станом на березень 2019 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи також випливає, що позивач повідомляла банк про факт проживання за цією адресою, що підтверджується тим, що банк був обізнаний про це і надіслав письмову вимогу від 12.12.2018 в тому числі на вказану адресу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній до 01.12.2021), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання (ч. 1). Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (ч. 10).

Таким чином, на той час закон встановлював презумпцію того, що постійним місцем проживання особи є місце її реєстрації.

Як будь-яка презумпція, ця може бути спростована належними і допустимими доказами.

Однак позивач, посилаючись на те, що її єдиним постійним місцем проживання було саме іпотечне житло, не надала жодного доказу на підтвердження цього: жодної довідки про фактичне місце проживання, жодних документів на підтвердження того, коли і з яких підстав вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , і чому продовжувала бути там зареєстрованою після розірвання шлюбу з власником цього житла, чи зазнавала вона перешкод у користуванні цим майном і з яких причин тощо.

Надані стороною позивача копії рахунків на оплату комунальних послуг за 2019-2020 роки щодо спірного житла, де платником і володільцем особового рахунку зазначена позивач, як такі не можуть бути єдиним і достатнім доказом її проживання за цією адресою, оскільки як власник вона несе зобов`язання з утримання свого майна незалежно від того, чи проживає вона у ньому.

Суд також враховує, що позивач не надала доказів того, що вона повідомляла банк про те, що житло за адресою АДРЕСА_2 , не є її постійним місцем проживання, з чого слід зробити висновок, що в умовах ухилення позивача від отримання кореспонденції від банку у останнього не було підстав вважати, що на спірні відносини поширюються вимогу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відтак, в цій частині суд вважає позовні вимоги не доведеними.

Нарешті, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача щодо неналежного способу захисту прав, обраного позивач.

Дійсно, як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50771033 від 23.01.2020, 10:42:42, був внесений запис номер 35148389 від 16.01.2020 р. 12:20:42, про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» () нерухомого майна - двокімнатної квартири, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для внесення цього запису був протокол позачергових загальних зборів акціонерів АТ Альфа-Банк , серія та номер: 4/2019, виданий 15.10.2019, видавник: АТ "Альфа-Банк"; рішення серія та номер: 5/2019, виданий 15.10.2019, видавник: АТ "Укрсоцбанк"; рішення, серія та номер: 4/2019, виданий 11.10.2019, видавник: аТ "Укрсоцбанк"; передавальний акт, серія та номер: -, виданий 15.10.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С.; іпотечний договір № 08Ж016-К, серія та номер: 889, виданий 15.02.2008, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С.; додаткова угода № 1, серія та номер: 2211, виданий 23.06.2009, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С.

Отже, станом на час розгляду справи право власності на спірне майно зареєстроване за АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк», а тому скасування рішення державного реєстратора та вчинених ним реєстраційних записів про реєстрацію права власності на спірне майно за АКБ «Укрсоцбанк» в будь-якому разі не призведе до поновлення прав та інтересів позивача.

Відтак, позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо покладення судових витрат на позивача у разі відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 1, 13, 28, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та Бюро економічної безпеки України, про визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, індексний номер 45925992 від 13.03.2019, яким проведено державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», а також про скасування реєстраційного запису № 30665129 від 11.03.2019 про право власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , - відмовити.

Повний текст рішення складений 29.03.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з дня вручення копії рішення.

Суддя М.М. Мінаєв