ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 576/1079/22

провадження № 61-14709св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Європейський промисловий банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Заруба Оксана Вячеславівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2023 року у складі судді Колодяжного А. О. та постанову Сумського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Філонової Ю. О., Рунова В. Ю.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2022 року акціонерне товариство «Європейський промисловий банк» (далі - АТ «ЄПБ») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Заруба О. В., про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

2. Позовна заява мотивована тим, що 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ», ТОВ «Майстер Технологій» (позичальник) та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 008/18-03КЛ/П-1 з забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 008/18-03 КЛ.

3. ОСОБА_1 являється засновником, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Майстер Технологій» та на той час обіймав посаду директора.

4. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в тому ж обсязі, в тому ж порядку та в строк, визначений у кредитному договорі.

5. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим позивачем було направлено 7 вимог щодо погашення заборгованості до позичальника та ОСОБА_1 .

6. Рішенням Господарського суду м. Києва від 04 серпня 2020 року у справі № 910/3185/20 стягнуто солідарно з позичальника та ОСОБА_1 4 850 000 грн простроченої заборгованості за кредитом, 449 526,73 грн заборгованості за процентами, 37 803,84 грн пені за порушення строків сплати основної заборгованості.

7. Під час примусового виконання рішення суду стало відомо, що 23 січня 2020 року на підставі договорів купівлі-продажу № 177 та ОСОБА_1 було відчужено на користь його матері ОСОБА_2 будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:015:0088, на якій розташований вказаний будинок.

8. Позивач зазначав, що ОСОБА_1 на момент вчинення оспорюваних правочинів був обізнаний про наявність простроченої кредитної заборгованості, а також настання часу повернення боргу, а тому вважає, що оспорювані правочини були укладені з метою уникнення звернення кредитором стягнення на його майно як боржника, тобто всупереч інтересам позивача, що вказує на наявність умислу обох сторін правочину приховати справжні наміри його укладення, а саме вивести нерухоме майно з власності ОСОБА_1 під час існування зобов`язання за кредитним договором за його участю як боржника з метою уникнення виконання відповідного грошового зобов`язання.

9. Враховуючи наведене просило суд:

визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку № 177 від 23 січня 2020 року загальною площею 76,1 кв. м, житловою площею 46,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 23 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Зарубою О. В., право власності зареєстровано 24 січня 2020 року № 35265229;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 178 від 23 січня 2020 року, кадастровий номер :01:015:0088, загальною площею 0,0957 га за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 23 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Зарубою О. В., право власності зареєстровано 24 січня 2020 року № 35165602.

скасувати записи про реєстрацію нерухомого майна приватного нотаріуса Заруби О. В., які зареєстровані в реєстрі № 35165602 від 24 січня 2020 року та № 35165229 від 24 січня 2020 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

10. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

11. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що на момент вчинення оспорюваних правочинів відповідачі діяли з метою порушення прав позивача.

12. Судами також зазначено, що на момент укладення договорів купівлі-продажу, тобто 23 січня 2020 року, вимога про дострокове повернення кредиту ОСОБА_1 ще не була направлена, ухвала Господарського суду м. Києва, якою було накладено арешт на грошові кошти, нерухоме та рухоме майно, належне ОСОБА_1 на праві власності, постановлена 24 лютого 2020 року, а рішення Господарського суду м. Києва, яким з відповідача стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором, ухвалено 04 серпня 2020 року, тобто після укладення оспорюваних правочинів.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13. У жовтні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «ЄПБ».

14. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

15. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

16. У касаційній скарзі АТ «ЄПБ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.

17. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 та справі № 466/3769/16, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 13 лютого 2020 року у справі № 761/24118/18, від 04 серпня 2021 року у справі № 310/6618/17, від 28 липня 2021 року у справі № 583/3251/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

18. Також підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази та необґрунтовано відхилив заявлені клопотання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

19. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що ОСОБА_1 уклав фраудаторні правочини зі своєю матір`ю, тобто правочини, які вчинені боржником на шкоду кредитору, метою яких було невиконання майбутнього рішення суду та взятих на себе зобов`язань.

20. Вказує, що банк неодноразово звертався до позичальника з шістьма вимогами повернути наявну заборгованість. При цьому ОСОБА_1 являється засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Майстер технологій», солідарним поручителем та на той час обіймав посаду директора, тому він був обізнаний про грошове зобов`язання перед банком та передбачав негативні наслідки неповернення грошового зобов`язання.

21. Вважає, що відповідач діяв недобросовісно, зловживав своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулось з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

22. Також посилається на те, що судами не було прийнято до уваги заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі договору купівлі-продажу № 177 від 23 січня 2020 року ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок загальною площею 76,1 кв. м, жилою площею 46,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Зарубою О. В. та 24 січня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності.

24. Також з Інформації з вказаного Реєстру вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 178 від 23 січня 2020 року ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:015:0088 площею 0,0957 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір посвідчено приватним нотаріусом Зарубою О. В. та 24 січня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності

25. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 лютого 2020 року у справі № 910/2640/20 заяву АТ «ЄПБ» про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено, вжито заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 грн на грошові кошти, що належать ТОВ «Майстер Технологій» і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, за виключенням рахунків, відкритих в АТ «ЄПБ», та все нерухоме та рухоме майно, що належить ТОВ «Майстер Технологій», яке буде виявлено державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову; накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 грн на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, та все нерухоме та рухоме майно, що знаходиться в його приватній або спільній сумісній власності, яке буде виявлено державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову.

26. Постановою приватного виконавця від 27 лютого 2020 року накладено арешт в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 грн на грошові кошти та все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

27. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 серпня 2020 року у справі № 910/3185/20 було встановлено, що 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ» та ТОВ «Майстер Технологій» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 4 991 000 грн. Дата остаточного повернення всіх сум кредиту - 26 лютого 2020 року включно. Також, 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ», ТОВ «Майстер Технологій» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 008/18-03КЛ/П-1, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в тому ж обсязі, в тому ж порядку та в строки, що і позичальник. Оскільки борг за кредитним договором не був погашений в обумовлені договором строки та на вимоги банку, останній скористався наданим йому правом та направив відповідачам вимогу від 03 лютого 2020 року про дострокове повернення кредиту. Вказаним рішенням було стягнуто на користь АТ «ЄПБ» солідарно з ТОВ «Майстер Технологій» і ОСОБА_1 4 850 000 грн простроченої заборгованості за кредитом, 449 526, 73 грн заборгованості за процентами, 37 803, 84 грн пені.

28. Постановою приватного виконавця від 06 січня 2021 року відкрито виконавче провадження щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитом.

29. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Господарського суду міста Києва від 04 серпня 2020 року.

30. Також судами встановлено, що 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ» та ТОВ «Майстер Технологій» був укладений договір застави № 008/18-03КЛ/3, відповідно до умов якого останнє для забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 27 серпня 2018 року передало банку у заставу обладнання за погодженою ціною на суму 6 400 000,00 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О. В. 27 серпня 2018 року та зареєстровано в реєстрі за № 1601.

31. 20 грудня 2018 року між АТ «ЄПБ» та ТОВ «Майстер Технологій» було укладено договір про внесення змін до договору застави № 008/18-03К/3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О. В. 27 серпня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1601.

32. 07 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк О. Ю. вчинено виконавчий напис № 495 щодо звернення стягнення на вказане заставне майно, належне ТОВ «Майстер Технологій», строк за який провадиться стягнення: з 27 серпня 2018 року по 17 лютого 2020 року, за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна пропонується задовольнити вимоги стягувача - АТ «ЄПБ» в сумі 5 337 330,57 грн.

33. 15 квітня 2020 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 по виконанню вказаного виконавчого напису № 495, виданого 07 квітня 2020 року. Інформація про результати виконання відсутня.

34. 06 січня 2021 року приватний виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 по виконанню судового наказу, виданого Господарськи судом м. Києва 03 грудня 2020 року, щодо солідарного стягнення з ТОВ «Майстер технологій», ОСОБА_1 на користь АТ «ЄПБ» 4 850 000 грн простроченої заборгованості за кредитом, 449 526,73 грн заборгованості за процентами, 37 803,84 грн пені за порушення строків сплати основної заборгованості та процентів. Інформація про результати виконання відсутня.

35. Банком до позовної заяви додано копії вимог, адресованих директору ТОВ «Майстер технологій» ОСОБА_1, від 31 липня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 18 жовтня 2019 року, 08 січня 2020 року та адресованих ОСОБА_1 як поручителю - від 18 жовтня 2019 року, 08 січня 2020 року. Разом із тим, матеріали справи не містять доказів їх направлення та отримання.

36. Також 03 лютого 2020 року директору ТОВ «Майстер Технологій» ОСОБА_1 було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати всіх належних позичальником сум за кредитним договором. Направлення вказаної вимоги підтверджується доданими до позовної заяви документами (т. 1, а. с. 12-14).

Позиція Верховного Суду

37. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

38. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

39. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

40. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

41. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

42. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

43. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

44. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

45. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

46. За договором купівлі-продажуодна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

47. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

48. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

49. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

50. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору, зокрема, належать: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

51. Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. При кваліфікації дій як таких, що свідчать про зловживання правом, суд надає оцінку наявності негативних наслідків для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати); правовому статусу особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та і здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

52. Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

53. У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

54. Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.

55. У разі невідповідності фраудаторного правочину загальним принципам цивільного права та його вчинення з виходом за межі цивільних прав суди можуть визначити юридичну кваліфікацію такого правочину із застосуванням загальних положень ЦК України.

56. Як наслідок, може бути визнаний недійсним договір, спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

57. Відповідно до частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

58. Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

59. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

60. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

61. Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), і послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша підстава, наприклад, передбачена статтею 228 ЦК України.

62. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17), від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19), від 24 лютого 2021 року у справі № 757/33392/16 (провадження № 61-10541св19), від 14 грудня 2022 року у справі № 372/437/20 (провадження № 61-7390св22).

63. Звертаючись до суду із вказаним позовом, банк обґрунтовував його тим, що ОСОБА_1 є поручителем позичальника - ТОВ «Майстер технологій» за кредитним договором від 27 серпня 2018 року. Вказував, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про прострочену заборгованість за кредитним договором, відчужив за договорами купівлі-продажу від 23 січня 2020 року належне йому майно, а саме будинок та земельну ділянку на користь своєї матері. Вважає оспорювані правочини фіктивними та такими, що вчинені на шкоду кредитору.

64. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 серпня 2020 року у справі № 910/3185/20 було встановлено, що 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ» та ТОВ «Майстер Технологій» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 4 991 000 грн. Дата остаточного повернення всіх сум кредиту - 26 лютого 2020 року включно.

65. Також, 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ», ТОВ «Майстер Технологій» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 008/18-03КЛ/П-1, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором в тому ж обсязі, в тому ж порядку та в строки, що і позичальник. Оскільки борг за кредитним договором не був погашений в обумовлені договором строки та на вимоги банку, останній скористався наданим йому правом та направив відповідачам вимогу від 03 лютого 2020 року про дострокове повернення кредиту. Вказаним рішенням було стягнуто на користь АТ «ЄПБ» солідарно з ТОВ «Майстер Технологій» і ОСОБА_1 4 850 000 грн простроченої заборгованості за кредитом, 449 526, 73 грн заборгованості за процентами, 37 803, 84 грн пені.

66. Постановою приватного виконавця від 27 лютого 2020 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 23).

67. Постановою приватного виконавця від 06 січня 2021 року відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04 серпня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитом (т. 1, а. с. 24).

68. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених рішенням Господарського суду міста Києва від 04 серпня 2020 року (т. 1, а. с. 30-31).

69. 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ» та ТОВ «Майстер Технологій» було укладено договір застави, відповідно до умов якого останнє для забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 27 серпня 2018 року передало банку у заставу обладнання за погодженою ціною на суму 6 400 000 грн. (т. 1, а. с. 137-154).

70. 07 квітня 2020 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на вказане заставне майно та 15 квітня 2020 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі цього виконавчого напису (т. 1, а. с. 155-167).

71. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили із того, що оспорювані правочини вчинено відповідачем 23 січня 2020 року, а позивачем не надано доказів, що ОСОБА_1 на момент укладення вказаних правочинів був обізнаний про наявність невиконаного грошового зобов`язання.

72. Банком до позовної заяви додано копії вимог, адресованих директору ТОВ «Майстер технологій» ОСОБА_1 , від 31 липня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 18 жовтня 2019 року, 08 січня 2020 року та адресованих ОСОБА_1 як поручителю - від 18 жовтня 2019 року, 08 січня 2020 року. Разом із тим, матеріали справи не містять доказів їх направлення та отримання.

73. Також 03 лютого 2020 року директору ТОВ «Майстер Технологій» ОСОБА_1 було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати всіх належних позичальником сум за кредитним договором. Направлення вказаної вимоги ТОВ «Майстер Технологій» підтверджується доданими до позовної заяви документами (т. 1, а. с. 12-14).

74. Отже, на момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу вимога про дострокове повернення кредиту ОСОБА_1 ще не була направлена, банк ще не звертався до Господарського суду м. Києва із позовом про стягнення заборгованості, ухвала Господарського суду м. Києва, якою було накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, постановлена 24 лютого 2020 року, судове рішення у справі № 910/3185/20 ухвалено 04 серпня 2020 року, тобто після укладення договорів купівлі-продажу.

75. Ухвалюючи судові рішення судами також було враховано, що зобов`язання за кредитним договором були забезпечені не лише порукою, але й заставою. Згідно договору застави № 008/18-03КЛ/3, укладеного 27 серпня 2018 року між АТ «ЄПБ» та ТОВ «Майстер Технологій», до якого в подальшому було внесено зміни договором від 20 грудня 2018 року, ТОВ «Майстер Технологій» передало в заставу обладнання за погодженою ціною 6 777 600 грн, тобто вартість вказаного обладнання перевищує розмір заборгованості за кредитним договором, що була стягнута рішенням господарського суду. Натомість, позивачем не доведено обставину того, що кредитну заборгованість неможливо погасити за рахунок заставного майна.

76. Посилання заявника на те, що ОСОБА_1 перебував на посаді директора та є кінцевим бенефеціаром ТОВ «Майстер технології», а отже був обізнаний про заборгованість за кредитним договором, відхиляються колегією суддів, оскільки банком не надано доказів направлення вимог щодо наявності простроченої заборгованості/про дострокове погашення заборгованості ТОВ «Майстер технологій» та їх отримання. При цьому, як вказано вище, судовим рішенням у справі № 910/3185/20 встановлено, що 03 лютого 2020 року банком на адреси позичальника та поручителя було скеровано вимогу про дострокове повернення кредиту, яких вказано на необхідність погашення заборгованості протягом десяти днів. У лютому 2020 року банк звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості.

77. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорювані правочини від 23 січня 2020 року було укладено відповідачами на шкоду кредитору з метою уникнення ОСОБА_4 звернення стягнення на його майно.

78. Також відхиляються доводи заявника у касаційній скарзі про те, що судами попередніх інстанцій не були прийняті до уваги заперечення банку щодо витрат на правову допомогу, які понесені ОСОБА_1 .

79. У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 - Солдаткін О. С. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з банка на користь відповідача понесені ним витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 15 000 грн.

80. З пункту 1.1. договору № 01/11 про надання професійної правничої допомоги від 01 листопада 2022 року вбачається, що предметом даного договору є надання адвокатом Солдаткіним О. С. усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту ОСОБА_1 у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Згідно пункту 3.1. договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату визначається в актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підписуються сторонами (т. 1, а. с. 168-169).

81. Відповідно до копії Акта про прийняття-передачі наданих послуг № 1 від 23 листопада 2022 року вартість наданих послуг становить 15 000 грн (т. 1, а. с. 170). Згідно копії Акта приймання-передачі грошових коштів адвокат Солдаткін О. С. отримав від ОСОБА_1 15 000 грн (т. 1, а. с. 171).

82. В подальшому представником відповідача було заявлено клопотання про збільшення розміру витрат на правничу допомогу до 19 500 грн. Надано копію Акта про прийняття-передачі наданих послуг № 2 від 13 січня 2023 року на суму 4 500 грн та копію Акта приймання-передачі грошових коштів, згідно якого адвокат Солдаткін О. С. отримав від ОСОБА_1 4 500 грн (т. 1, а. с. 239-240).

83. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, вказував, що виходячи зі складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, значення справи для сторін, тому розмір присуджених до стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 19 500 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності. При цьому позивач заперечував щодо стягнення судових витрат, проте клопотання про зменшення судового збору не подавав.

84. При цьому суд апеляційної інстанції врахував заперечення позивача щодо заявлених представником відповідача понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та стягнув з позивача 3 000 грн на користь ОСОБА_1 з заявлених 12 000 грн.

85. Посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у касаційній скарзі, відхиляються колегією суддів, оскільки, з урахуванням встановлених судами фактичних обставин, судові рішення у справі, яка переглядається, не суперечать висновкам, вказаних заявником.

86. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

87. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

88. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

89. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» залишити без задоволення.

2. Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович