БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/812/24
Провадження № 2/497/410/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.

позивача ОСОБА_1

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала за однією адресою зі спадкодавцем на момент смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким встановити юридичні факти, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав з 2001 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент її смерті.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та іншого майна.

Спадкодавець ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована по день своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті дружини ОСОБА_3 позивач, у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом постійного сумісного проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті, а також шляхом подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

Однак нотаріально факт прийняття спадщини оформити позивач не зміг у зв`язку з тим, що на момент смерті дружини разом з ним та спадкодавцем в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований їх син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично в зазначеному будинку не проживає з 2001 року, в тому числі і на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , а був лише зареєстрований за вказаною адресою.

Встановлення даного юридичного факту позивачу необхідне для подальшого оформлення спадкових прав.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою від 04.04.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 18.04.2024 року о 09:00 годині (а.с.16), про що були повідомлені сторони (а.с.17).

Цією ж ухвалою витребувано у Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. копії спадкових справ щодо майна: - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

11.04.2024 року судом отримано копію спадкової справи №36/2024 заведену відносно майна померлої ОСОБА_3 (а.с.20-30). Щодо спадкової справи відносно майна померлої ОСОБА_4 , повідомлено суд, що справу передано для подальшого зберігання до Одеського обласного нотаріального архіву (а.с.31-32).

В підготовче засідання 18.04.2024 року сторони не прибули, в зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 09:00 годину 01.05.2024 року (а.с.32-33), про що повідомив сторін по справі (а.с.35, 36).

В підготовче засідання 01.05.2024 року:

- позивач прибув та підтримав свої вимоги. Пояснив, що відповідача ОСОБА_2 , який є його рідним сином він повідомляв в телефонному режимі, та останній зобов`язався на електронну адресу суду надіслати свою заяву;

- відповідач Кубейська сільська рада - представник не прибув, надіслав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.19)

-відповідач ОСОБА_2 - не прибув. Суд повідомляв згідно вимог чинного законодавства шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.37).

В зв`язку з відсутністю будь-яких заяв від відповідача ОСОБА_2 , суд вдруге відклав підготовче засідання по справі на 09:00 годину 16.05.2024 року, та повідомив сторін по справі (а.с.44).

В підготовче засідання 16.05.2024 року:

- позивач не прибув, подав заяву про підтримання позовних вимог, закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду. Підготовче засідання просив провести у його відсутність (а.с.42);

- представник відповідача Кубейської сільської ради - не прибув, раніше надсилав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.19)

- відповідач ОСОБА_2 - не прибув, на електронну пошту суду надіслав власноручно написану заяву про беззаперечне визнання позовних вимог. Підтвердив факт того, що дійсно він з 2001 року не проживає в будинку батьків за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі і на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_3 . Наразі є громадянином російської федерації, проживає в м.Сочі з сім`єю. Просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.48).

Ухвалою від 16.05.2024 року було закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду на 06.06.2024 року о 09:00 годині (а.с.45), про що були повідомлені сторони (а.с.46-47).

В судовому засіданні 06.06.2024 року

-позивач підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні, надав пояснення з підстав зазначених в позові;

- представник відповідача Кубейської сільської ради - не прибув, раніше надсилав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.19);

- відповідач ОСОБА_2 - не прибув, на електронну пошту суду надіслав власноручно написану заяву про беззаперечне визнання позовних вимог. Просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.48).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса), актовий запис №415(а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та інше майно.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є її чоловік та діти:

-чоловік ОСОБА_1 (а.с.5), родинні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

- син ОСОБА_2 , громадянин Російської федерації (а.с.7), родинні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.11);

- син ОСОБА_5 , який спадщину не прийняв, що підтверджується заявою від 28.02.2024 року, яка подана приватному нотаріусу Станєвій В.Б. (а.с.23).

На момент смерті ОСОБА_3 27.05.2022 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані померла ОСОБА_3 її чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та інші члени сім`ї (а.с.13).

Позивач по справі ОСОБА_1 на день смерті дружини був зареєстрований і фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу його сім`ї входив син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.13).

Відповідач по справі ОСОБА_2 на день смерті матері був зареєстрованим але фактично не проживає з 2001 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспорт громадянина російської федерації на ім`я цієї особи (а.с.7).

В результаті опитування свідків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 і ОСОБА_6 , - ІНФОРМАЦІЯ_10 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . В 2001 році ОСОБА_7 одружився і виїхав жити разом з дружиною на батьківщину дружини - в м. Гайворон Кіровоградської області. Після м. Гайворон відповідач проживав до 2021 року в м. Одеса, а з січня 2022 року ОСОБА_2 зі своєю родиною проживає в м. Сочі. В с.Кубей до батьків приїзжав тільки в гості. Останній раз він був у батьків в січні 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 на похорони матері ОСОБА_7 не приїхав.

Зазначене підтверджується показами свідків викладених в акті опитування свідків від 27.03.2024 за підписами членів комісії та секретаря виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болградського районного суду одеської області Бальжик Т.У. (а.с.14).

В судовому засіданні були допитані у якості свідків:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.49-50),

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.51-52),

які будучи попередженими про кримінальну відповідальність підтвердили суду, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . В 2001 році ОСОБА_7 одружився, виїхав з будинку батьків, та більше не повертався. Інколи навідував батьків, приїжджаючи на 1-2 дні з сім`єю. Наразі зі своєю родиною проживає в м. Сочі. На похорон матері 27 травня 2022 року не приїжджав.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є близькими друзями, родичами як позивача, так і його померлої дружини ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

З дослідженої копії спадкової справи 68/2023, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.П. щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (а.с.22-30) вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 28.02.2024 року, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.23).

Спадкоємець за законом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 не прийняв спадщину, ніяким шляхом, тому не заперечував проти оформлення спадщини на ім`я батька ОСОБА_1 .

Разом з цим, спадкоємець за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про прийняття спадщини не подав, як вже встановлено фактично не проживав з 2001 року, хоча і значиться зареєстрованим з померлою матір`ю ОСОБА_3 за однією адресою.

Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998р. у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3,23 цієї ж Постанови №7 зазначено. що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20).

Положеннями частин 1,6 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 статті 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця.

Встановлення даного юридичного факту позивачу потрібно для прийняття і оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин є необхідність у встановленні юридичного факту.

Відповідач ОСОБА_2 , таким чином, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, а також не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України 6-ти місяців, а тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_8 .

Також небажання відповідача приймати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_2 даного позову, що не суперечить закону та не порушує його прав, а також прав, свобод та інтересів інших осіб, суд, за наявності для того законних підстав, приходить до висновку про задоволення позову повному обсязі.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1, 2 , 12, 13, 76-84, 89, 95, 258-259, 263-266, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала за однією адресою зі спадкодавцем на момент смерті- задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кубей Болградського району, Одеської області не проживав з 2001 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , а також не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент її смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 06.06.2024 року.

Суддя С.В.Кодінцева