Справа №:755/61/24
Провадження №: 2-п/755/68/24
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

"03" червня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року у справі № 755/61/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 755/61/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

28 травня 2024 року (вхід. від 28 травня 2024 року, № 30326) від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шокурова Ю.Л., через систему Електронний суд надійшла заява про перегляд заочного рішення. Вказану заяву подано втретє.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28 травня 2024 року, заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Вивчивши подану заяву про перегляд заочного рішення судом встановлено таке.

Згідно положень статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

При цьому, відповідно до вимог статі 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи № 755/61/24 встановлено, що 03 квітня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 755/61/24 за позовом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

12 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шокуров Ю.Л., ознайомився з матеріалами цивільної справи № 755/61/24.

26 квітня 2024 року (вхід. від 29 квітня 2024 року № 24348), тобто на 14-ий день після ознайомлення з матеріалами справи, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шокуров О.М., подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення по справі № 755/61/24, подану адвокатом Шокуровим Ю.Л., повернуто суб`єкту звернення у зв`язку із відсутністю доказів наявності повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1

13 травня 2024 року (вхід. від 15 травня 2024 року, № 27713), тобто на 8-ий день після постановлення ухвали про повернення заяви від 26 квітня 2024 року та на 40-ий день після ознайомлення з матеріалами справи, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шокуров Ю.Л., повторно подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

24 травня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва (з урахуванням участі головучого судді у конференції, перебуванні на навчанні та у щорічній відпустці у період з 13 травня 2024 року по 21 травня 2024 року) заяву про перегляд заочного рішення по справі № 755/61/24, подану адвокатом Шокуровим Ю.Л., повернуто суб`єкту звернення у зв`язку із відсутністю доказів наявності повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 . Ухвалу доставлено до електронного кабінету представника 27 травня 2024 року, вважається врученою 27 травня 2024 року.

28 травня 2024 року, тобто через 55 днів після ознайомлення з матеріалами справи, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шокуров Ю.Л., втретє подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. До вказаної заяви долучено належним чином оформлений ордер від 28 травня 2024 року серії АА № 1449242 на підтвердження повноважень представника адвоката Шокурова Ю.Л. та клопотання про поновлення строку на перегляд заочного рішення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шокуров Ю.Л. ознайомившись із заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

03 квітня 2024 року по справі № 755/61/24 особисто через канцелярію суду 12 квітня 2024 року, про що міститься відмітка в матеріалах судової справи, двічі звертався із аналогічними заявами про перегляд заочного рішення, однак остані поверталися суб`єкту звернення у зв`язку з їх недоліками.

При цьому, у клопотанні про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 28 травня 2024 року та клопотанні від 13 травня 2024 року представник відповідача - адвокат Шокуров Ю.Л., зазначає, що електронну версію рішення було отримано відповідачем

ОСОБА_1 на електронну пошту (дату отримання не зазначає). Тобто, дата фактичного ознайомлення відповідача ОСОБА_1 передувала даті ознайомлення адвоката Шокурова Ю.Л. з матеріалами справи 12 квітня 2024 року.

Поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

При вирішенні питання про поновлення строків, суд враховує процесуальну поведінку особи, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку, та їх доведеність, тривалість пропущеного строку, сутність доводів та інші обставини, які мають істотне значення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у справі від 18 листопада 2020 року № 439/1493/15-ц та у справі від

18 листопада 2020 року № 466/948/19.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», пункт 93, «Сутяжник» проти Росії», пункт

38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та

№ 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи поважність причин пропуску строку на подачу заяви суд звертає увагу заявника на те, що вирішуючи питання поновлення строку, суд оцінює дотримання строків звернення до суду не тільки на час подачі первісної скарги, а й з врахуванням усього проміжку часу до постановлення відповідної ухвали про поновлення або відмову у поновленні таких строків.

В той же час, як вже зазначалося вище, відповідач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Шокурова Ю.Л., неодноразово зверталася до суду зі заявою про перегляд заочного рішення, однак такі заяви поверталися з огляду на їх невідповідність встановленим ЦПК України вимогам щодо форми такої заяви. При цьому, суд враховує, що відповідач має представника - адвоката Шокурова Ю.Л., і такі заяви подавалися саме адвокатом.

Слід зазначити, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Суд наголошує, що зважаючи на значний пропуск строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, клопотання скаржника про поновлення строку на подання скарги не можна вважати обґрунтованим, тому що неодноразове невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення такої заяви, та як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину процесуального строку реалізовувати право на звернення.

Водночас, слід зазначити, що повернення скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на подання такої скарги повторно. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк належить поновити. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій скаржника, які він здійснив для своєчасного звернення до суду.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто, ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду із відповідним процесуальним документом, а також належного його оформлення.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні скарги/заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемент права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що застосування наслідків спливу процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення не буде мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 6 Конвенції, оскільки заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду з цієї самою заявою після належного оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд приходить до висновку, що заявником пропущено строк для звернення до суду із вказаною заявою, що є підставою для залишення її без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 13, 126, 260, 284-286 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року у справі № 755/61/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова