КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 357/3311/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2268/2024Головуючий у суді першої інстанції - Ярмола О.Я. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Марценюк Лесею Анатоліївною, на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Фурсівської ссільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд - 2000» про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О., ТОВ «Агротрейд - 2000» про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним (т. 1 а.с. 2-4).

Під час розгляду поданої позовної заяви, 08.08.2023, представником позивача було подано заяву про залишення позову без розгляду, яка ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2023 була задоволена.

27.12.2023 ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, на підставі того, що позивач зловживав процесуальними правами шляхом подачі безпідставного позову, тому просив стягнути з позивача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2024 відмовлено в ухваленні додаткового рішення про відшкодування відповідачу ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу (т. 2 а.с. 2-3).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн (т. 2 а.с. 36-46).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулась до суду з даним позовом (т. 1 а.с. 2-4).

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій ставилось питання щодо заборони як органам, які здійснюють реєстрацію речових прав, так і відповідачам, проводити будь-які реєстраційні дії, здійснювати користування земельною ділянкою, та вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть позивачу користуватись земельною ділянкою (т. 1 а.с. 26-27).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2023 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 41-42).

Сторонами подавались процесуальні документи, передбачені нормами ЦПК України.

У підготовчому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позивачем було подано заяву про залишення позову без розгляду, яка ухвалою від 19.12.2023 була задоволена. Роз`яснено позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

22.12.2023 ОСОБА_1 було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтовувалась тим, що позивач процесуальну дію - подання позову фактично використовував для того щоб перешкоджати відповідачам користуватись спірною земельною ділянкою. Така поведінка, на думку апелянта, є суперечливою, що у свою чергу є достатнім підтвердженням необґрунтованих дій у розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України (т. 1 а.с. 236-240).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення (т. 2 а.с. 2-3).

У частині 1 статті 133 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (ч. 2 ст. 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (ст. 142 ЦПК України).

Відповідно до частин 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.

Із матеріалів справи вбачається, що у даній справі ухвалою суду від 04.10.2022 залишено позовну заяву без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У заяві від 27.12.2023 про стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача посилається на положення статей 133, 137, 141 ЦПК України та просить стягнути витрати на правничу допомогу адвоката, понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 15 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, судом першої інстанції було обґрунтовано зазначено про те, що під час розгляду даної справи суд не вбачав необґрунтованих дій позивача при зверненні до суду з даним позовом, не було встановлено недобросовісних дій, а саме по собі звернення до суду за захистом своїх прав та залишення у подальшому позовної заяви без розгляду не може вважатися необґрунтованими діями позивача. До того ж, судом не вживались заходи у зв`язку із зловживанням учасниками процесу своїми процесуальними правами. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, та не є недобросовісною дією.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що заявником не доведено порушення позивачем вимог, передбачених частиною 9 статті 141, частинами 5, 6 статті 142 ЦПК України, тому відсутні підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу, і, як наслідок, ухвала суду від 17.01.2024 про відмову в ухваленні додаткового рішення є законною та обґрунтованою.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду з їх оцінкою, та не спростовують їх, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Марценюк Лесею Анатоліївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 22 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома