Справа № 214/159/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б. дослідивши матеріали цивільної справи за заявою представника адвоката Неклеса Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Саксаганський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту перебування на утриманні, -

Установив:

Представник заявника адвокат Неклеса М.М. звернувся до суду з заявою про Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні у рідного батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається з викладених в заяві обставин, встановлення факту перебування заявниці на утриманні померлого батька необхідно для отримання допомоги , відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї», постанови № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальники складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1 статті 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Представник заявника ОСОБА_3 зазначає, що встановлення даного факту заявниці необхідно для отримання допомоги , відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї», постанови № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальники складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»

Відповідно, за своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою.

Отже, за правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а тому не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 березня 2023 року у справі № 290/289/22, та від 17 травня 2023 року у справі № 343/1548/22.

Згідно частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана підлягає вирішенню у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Керуючись статями 186, 293, 294, 305, 306, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Постановив:

У відкритті провадження у справі за заявою представника адвоката Неклеса Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Саксаганський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту перебування на утриманні відмовити.

Роз`яснити заявнику та її представнику, що зазначені вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Малаховська