печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Чепляка А. С.

справа №757/23545/19-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

представники позивача - адвокат Санченко Р. Г.

представник відповідача - адвокат Середа А. П.

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 119 853, 42 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що автомобіль «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , було передано для проведення ремонтних робіт на станцію технічного обслуговування у АДРЕСА_1 , з 17.01.2018 року по 18.05.2018 року.

В зазначений період відповідно були виконані роботи по заміні передніх важелів ходової частини та мастила в двигуні внутрішнього займання, відповідно до Акту виконаних робіт від 21.01.2018 року на загальну суму 15 786, 50 грн.

Вказує, що після проведення заявлених робіт, автомобіль «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , 29.01.2018 року було залишено на СТО, у зв`язку з браком коштів, необхідних для повного розрахунку. 27.02.2018 року власнику автомобіля зателефонували з СТО і повідомили, що в двигуні автомобіля підвищений рівень масла, рівень якого піднявся за рахунок потрапляння бензину в мастило двигуна через паливний насос високого тиску. Приїхавши на місце, відповідач повідомив, що особисто він в цей день заводив автомобіль «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою виїзду за межі території СТО для звільнення проїзду. Відповідач повідомив, що двигун автомобіля завівся та відразу вимкнувся - не працював (запалення було увімкнене, контрольні лампочки горіли), він повторно його завів і почув звуки, які не характерні для нормальної роботи двигуна (підвищений характерний стук, нестійка робота двигуна), через короткий проміжок часу двигун припинив роботу (вимкнувся).

Після діагностики, власнику автомобіля було повідомлено, що причина потрапляння палива в картер двигуна (в мастило), це розгерметизація паливного насоса, який розташований на ГБЦ (Головка Блоку Циліндрів). Також відповідач повідомив, що в двигуні відсутня компресія, 0 (нуль) за покажчиком приладу для вимірювання тиску.

15.05.2018 року на території СТО «Автобудсервіс» за адресою: м. Київ, вул. Миру, 19-В, на підставі заяви адвоката Санченко Р. Г. в складі комісії спеціаліста-хіміка ОСОБА_3 , громадянина ОСОБА_1 , представника СТО «Автобудсервіс» ОСОБА_4 було відібрано зразки мастила, яке знаходилось в картері двигуна автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_3 , та направлено на дослідження.

В результаті проведених досліджень, відповідно до висновку спеціаліста №88 від 05.06.2018 року, було встановлено, що зразок оливи, який вилучено 15.05.2018 року з двигуна автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_3 , на території СТО «Автобудсервіс», містить нехарактерні для моторних олив домішки, а саме домішки палива та води. Вміст продуктів зношування, в тому числі заліза, свідчить про нетривалий час роботи двигуна на оливі, зразок якої представлено на дослідження. Крім того, в даному висновку зазначено, що використання наданої оливи може призвести до технічних несправностей двигуна, тобто подальше її використання не рекомендується.

Також, відповідно до висновку експертного дослідження №167/02/19 від 29.11.2018 року, зазначено, що з технічної точки зору причина виходу з ладу автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , полягає у потраплянні палива (бензину) в картер двигуна (масляну систему) через мембрану паливного насосу, який розташований на головці блоку циліндрів. Крім того, зазначено, що з технічної точки зору потрапляння палива (бензину) в систему змащування автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , можливе через мембрану паливного насосу високого тиску, пошкодження якої виникає в результаті багаторазових короткотривалих запусків двигуна автомобіля при температурі повітря нижче 0 (нуля) градусів по Цельсію, без його достатнього прогріву до робочої температури, що обумовлює виникнення та потрапляння вологи (конденсату) в середину двигуна, яка в свою чергу в результаті заморожування призвела до руйнації мембрани паливного насосу. Відтак, враховуючи вищезазначене, причиною виходу з ладу двигуна автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , є пошкодження, які виникли в результаті дії працівників СТО ОСОБА_4 .

Крім того, зазнає, що 05.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути паливний насос високого тиску, який було замінено на новий на цій станцій технічного обслуговування. Відповідач повідомив, що паливний насос повернуть, якщо власник автомобіля підпише заяву про відсутність претензій. Власник автомобіля, приїхавши на СТО, намагався отримати паливний насос високого тиску, однак ні керівництво СТО ні його представники не мали наміру повертати насос, хоча і показували його. Після відмови повернути паливний насос високого тиску з боку відповідача, позивач викликав поліцію для документування факту відмови представників СТО повернути запасну частину, яку ремонтували та замінювали на СТО.

Так, відповідно до висновку ДОП Святошинського УП ГУ НП у місті Києві Сукачова Ю. Т. за результатами розгляду заяви, внесеної до ЕО №54467 від 05.07.2018 року, встановлено, що в ході додаткової перевірки по прибуттю на місце виклику, було виявлено гр. ОСОБА_1 , 1992 року народження, який повідомив, що проводив ремонт свого автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , на СТО за адресою: вул. Миру 36, а саме: заміни паливного насоса, який після заміни залишився та який гр. ОСОБА_1 хоче забрати, але власник СТО його не віддає. Крім того, було опитано власника СТО гр. ОСОБА_2 , 1982 року народження, який повідомив, що паливний насос потрапив на смітник та останній не мав змоги його знайти. Враховуючи вищевикладене та те, що у даній події вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду.

Зазначає, що у зв`язку із понесеними витратами на ремонт автомобіля внаслідок дій відповідача, позивачем було направлено до ФОП ОСОБА_2 заяву про виплату коштів в якості відшкодування понесених витрат внаслідок заміни деталей автомобіля, однак ФОП ОСОБА_2 відповіді на заяву не надав та фактично відмовився відшкодувати завдану шкоду.

Вважає, що оскільки діями відповідача йому було завдано матеріальної шкоди у розмірі 87 833, 42 грн - реальна шкода за ремонт автомобіля, 16 900, 00 грн - кошти, сплачені за неякісний ремонт автомобіля, яку відповідач відмовився відшкодувати у добровільному порядку, то вказана шкода разом із витратами на правову допомогу у розмірі 15 120, 00 грн та моральною шкодою у розмірі 50 000, 00 грн підлягає стягненню із відповідача у примусовому порядку, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2019 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали (а. с. 67, т. 1).

Копію ухвали про залишення позову без руху направлено на адресу позивача (а. с. 68, т. 1).

07.08.2019 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2019 року (а. с. 69-75, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву, та встановлено третій особі строк на подання пояснень щодо позову протягом десяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження (а. с. 76-77, т. 1).

Копію ухвали про відкриття провадження направлено на адресу сторін, крім того відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками (а. с. 78-79, т. 1).

06.12.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що надані позивачем докази є недостовірними та недостатніми в розумінні ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 80 ЦПК України. Так, щодо висновку експертного дослідження №167/02/19 від 29.11.2018 року, зазначає, що відповідач звернувся до Міністерства юстиції України з метою проведення рецензування дослідження, оскільки воно містить суттєві недоліки: 1) дослідження складено всупереч наявності відповідної кваліфікації експерта, зокрема 10.3 - дослідження деталей транспортних засобів; 2) дослідження здійснювалось з врахуванням висновку спеціаліста №88 від 05.06.2018 року, що невірно складений, оскільки для відбору репрезентативної проби при експерті потрібно злити все масло з автомобіля, перемішати і тільки тоді відбирати пробу. Так як масло злите з нижньої пробки може на дні містити велику кількість забруднень; 3) експертом використовувалась застаріла література для складення висновку. Дана обставина підтверджується заявою та фіскальним чеком від 03.12.2019 року. Вказує, що як тільки Міністерство юстиції України проведе відповідне рецензування, відповідач надасть копію рецензії суду. Щодо висновку спеціаліста №88 від 05.06.2018 року,то зазначає, що висновок складений Українською експертною компанією, засновником якої є батько позивача - ОСОБА_5 , що свідчить про явну суб`єктивність складання будь-яких висновків. По-друге, відповідач звернувся до оцінювача ОСОБА_6 для проведення рецензування висновку спеціаліста. За результатом проведення рецензії було надано негативну оцінку висновку спеціаліста з огляду на наступне: 1) відсутність у спеціаліста відповідного свідоцтва для проведення даного виду товарної експертизи; 2) некомпетентності комісії, що проводила відбір зразка оливи; 3) недостатність проведених досліджень, які були виключно хімічними, для висновків про роботу двигуна та такій оливі та невідповідність іншим аналогічним оливам, через відсутність дослідження інших зразків; 4) у переліку інформаційних джерел фактично вказано 4, а пронумеровано 5; 5) одне з джерел є російським виданням 2011 року (навіть не радянських часів, яке могло б мати значення для території України), яке не має жодного значення та впливу на стандарти в Україні, для умов якої виконувалось. Таким чином, наразі жодного доказу, який би підтверджував понесення шкоди позивачем внаслідок дій відповідача, наявності причинно-наслідкового зв?язку між діями відповідача та спричиненням будь-якої шкоди, матеріали справи не містять. Крім цього, зазначає, що позивач вказує, що він проводив заміну паливного насоса, при цьому в акті виконаних робіт від 21.01.2018 року відсутній даний вид робіт. Вбачається, що позивач вказує недостовірні відомості у своєму позові, що спростовуються наявними в матеріалах справи документами. Обставини щодо начебто відмови відповідача повертати позивачу замінені деталі автомобіля є такими, що не підтверджуються жодним доказом. Більше того, такі обставини не відносяться до предмету доказування у даній справі, а тому відповідач не вбачає за необхідне їх коментувати. Також, у позовній заяві позивач посилається на п. 7 Розділу 3 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, відповідно до якого виконавець забезпечує відповідальне зберігання КТЗ, їх складових частин (систем) замовника в період надання послуг. Проте, період надання послуг відповідачем позивачу був з 17.01.2018 року по 21.01.2018 року, як вказує сам позивач. Проте, позивач самостійно залишив автомобіль на СТО у зв?язку із начебто відсутності грошових коштів для розрахунку за надані послуги, що, в свою чергу, є порушенням п. 2 Розділу 10 зазначених правил. Щодо розміру шкоди, яку начебто поніс позивач, зазнає наступне. По-перше, позивачем не надано достатніх доказів, які підтверджують понесення ним витрат на купівлю іншого двигуна - до позову додано лише видаткову накладну №GC00002 від 25.09.2018 року, без підтвердження її оплати. По-друге, послуги за нібито встановлення іншого двигуна також не є підтвердженими належними та достатніми доказами - в наряді-замовленні №ПВК-000215 від 04.10.2018 року не міститься даних ні про одержувача послуг, ні про автомобіль, який підлягав ремонту. Доказів на оплату наряду-замовлення позивачем матеріали справи не містять. По-третє, при зверненні до відповідача позивач замовив ряд робіт, зокрема ремонт ходової частини автомобіля. Тому, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових сум за надані послуги з ремонту ходової частини автомобіля немає. Щодо моральної шкоди, то зазначає, що жодного доказу на підтвердження моральний страждань позивачем не надано (а. с. 84-100, т. 1).

06.12.2019 року представником відповідача - адвокатом Середою А. П. подано заяву про забезпечення доказів (а. с. 102-105, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2020 року заяву про забезпечення доказів залишено без задоволення (а. с. 135, 137, т. 1).

03.11.2020 року представником відповідача - адвокатом Середою А. П. подано заяву до долучення доказів (а. с. 168-185, т. 1).

05.11.2020 року представником відповідача - адвокатом Середою А. П. подано заяву про забезпечення доказів шляхом призначення судової інженерно-транспортної експертизи (а. с. 182-196, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року заяву представника відповідача - адвоката Середи А. П. про забезпечення доказів шляхом призначення судової інженерно-транспортної експертизи задоволено та призначено у справі судову інженерно-транспортну експертизу, провадження у справі зупинено (а. с. 208, 210-211, т. 1).

19.01.2021 року представником позивача - адвокатом Санченком Р. Г. подано апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року (а. с. 215-220, т. 1).

Постановою Київського апеляційного суду від 21.04.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_7 , залишено без задоволення, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року залишено без змін (а. с. 7-19, т. 2).

15.11.2023 року до суду надійшов висновок експертів від 12.10.2023 року №21490/21-52 (а. с. 38-48, т. 2).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2023 року поновлено провадження у справі (а. с. 49, т. 2).

19.01.2024 року надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 104 733, 42 грн, інфляційні втрати у розмірі 54 932, 36 грн, моральну шкоду у розмірі 500 000, 00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн (а. с. 56-70, т. 2).

25.01.2024 року від представника відповідача - адвоката Середи А. П. надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому, та стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати, а також зазначає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а. с. 78-83, т. 2).

25.01.2024 року від представника відповідача - адвоката Середи А. П. надійшла заява про виклик експертів (а. с. 84-86, т. 2).

25.01.2024 року від представника відповідача - адвоката Середи А. П. надійшла заява про застосування строку позовної давності (а. с. 87-91, т. 2).

Протокольною ухвалою суду від 24.04.2024 року відмовлено у задоволенні заяви про виклик експертів (а. с. 101-103, т. 2).

Представник позивача - адвокат Санченко Р. Г. у судовому засіданні надав пояснення, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові та заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат Середа А. П. у судовому засіданні надала пояснення, проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзивах на позов та на заяву про збільшення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків то інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (а. с. 7, т. 1).

Відповідно до акту виконаних робіт від 21.01.2018 року автомобіль «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував на ремонті у ФОП ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ). Згідно вказаного акту вартість виконаних робіт та матеріалів становить 15 786, 50 грн (а. с. 8-9, т. 1).

05.03.2018 року, 03.04.2018 року, 26.04.2018 року ОСОБА_1 було здійснено переказ коштів ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 16 900, 00 грн, що підтверджується випискою з АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 52, т. 1).

У акті виконаних робіт від 21.01.2018 року міститься запис ОСОБА_1 про те, що автомобіль «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , було забрано 11.06.2018 року ОСОБА_1 із СТО на евакуаторі в несправному стані (а. с. 9, т. 1).

15.05.2018 року за участі ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 на території СТО «Автобудсервіс», за адресою: м. Київ, вул. Миру, 19-В, було відібрано проби нафти на нафтопродуктів із двигуна автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується актом №000001 (а. с. 35, т. 1).

31.05.2018 року ТОВ «Випробувальний центр паливно-мастильних матеріалів» за результатами випробування зразка оливи моторної із з двигуна автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_3 , складно висновок, що зразок оливи містить значну кількість легких фракцій (палива), про що свідчить температура спалаху у відкритому тиглі (типове значення за нормою не нижче 210°С), та води (найбільш вірогідно через потрапляння охолоджувальної рідини). Потрапляння палива в оливу призвело до різкого зниження в?язкості оливи, зростання індексу в?язкості та зниження вмісту активних елементів. Вміст продуктів зношування свідчить про нетривалий час роботи двигуна на оливі, яка представлена зразком (а. с. 29-30, т. 1).

Згідно із висновком спеціаліста №88 від 05.06.2018 року, було встановлено, що зразок оливи, який вилучено 15.05.2018 року з двигуна автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_3 , на території СТО «Автобудсервіс», за адресою: м. Київ, вул. Миру, 19-В, містить нехарактерні для моторних олив домішки, а саме домішки палива та води. Вміст продуктів зношування, в тому числі заліза, свідчить про нетривалий час роботи двигуна на оливі, зразок якої представлено на дослідження. Крім того, в даному висновку зазначено, що використання наданої оливи може призвести до технічних несправностей двигуна, тобто подальше її використання не рекомендується (а. с. 25-28, т. 1).

Відповідно до висновку експертного дослідження №167/02/19 від 29.11.2018 року, зазначено, що з технічної точки зору причина виходу з ладу автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , полягає у потраплянні палива (бензину) в картер двигуна (масляну систему) через мембрану паливного насосу, який розташований на головці блоку циліндрів. Крім того, зазначено, що з технічної точки зору потрапляння палива (бензину) в систему змащування автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , можливе через мембрану паливного насосу високого тиску, пошкодження якої виникає в результаті багаторазових короткотривалих запусків двигуна автомобіля при температурі повітря нижче 0 (нуля) градусів по Цельсію, без його достатнього прогріву до робочої температури, що обумовлює виникнення та потрапляння вологи (конденсату) в середину двигуна, яка в свою чергу в результаті заморожування призвела до руйнації мембрани паливного насосу (а. с. 10-24, т. 1).

05.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві із повідомленням стосовно неправомірних дій працівників станції технічного обслуговування автомобілів «Сармат сервіс», розташованого по вул. Миру, 36 у м. Києві, де здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_2 », які виразились у неякісному здійсненні ремонтних робіт автомобіля ОСОБА_1 «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого вийшли з ладу інші агрегати автомобіля та не поверненні змінюваних під час ремонту деталей автомобіля (а. с. 51, т. 1).

Відповідно до висновку від 10.07.2018 року ДОП Святошинського УП ГУ НП у місті Києві Сукачова Ю. Т. за результатами розгляду заяви, внесеної до ЕО №54467 від 05.07.2018 року, встановлено, що в ході додаткової перевірки по прибуттю на місце виклику, було виявлено гр. ОСОБА_1 , 1992 року народження, який повідомив, що проводив ремонт свого автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , на СТО за адресою: вул. Миру 36 у м. Києві, а саме заміни паливного насоса, який після заміни залишився та який гр. ОСОБА_1 хоче забрати, але власник СТО його не віддає. Крім того, було опитано власника СТО гр. ОСОБА_2 , 1982 року народження, який повідомив, що паливний насос потрапив на смітник та останній не мав змоги його знайти. Враховуючи вищевикладене та те, що у даній події вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду (а. с. 50, т. 1).

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів» та спеціальними підзаконними нормативними актами, які регламентують діяльність у сфері надання послуг з технічного обслуговування та ремонту колісних транспортних засобів, зокрема, Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386.

Таким чином, враховуючи правовідносини сторін та положення діючого законодавства, то фактично між сторонами був укладений договір на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

На підставі п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач ОСОБА_1 за правовідносин, що склалися між сторонами, є споживачем виконаних відповідачем ремонтних робіт автомобіля.

Відповідно до ч. 7 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов`язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення.

Положення статті 853 ЦК України зобов`язують замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлених допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем) врегульовані Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року №615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386 (далі - Правила).

Відповідно до п. 3 Розділу III Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

У пункті 1 Розділу I Правил визначено поняття претензії - письмовий документ, що містить вимогу замовника до виконавця щодо невідповідності наданої послуги вимогам Технічного регламенту та (або) умовам договору. У пункті 7 Розділу VII Правил передбачено порядок пред`явлення претензії.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчиненням процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17.

Предметом доказування по даній справі є, зокрема, наявність недоліків, істотних недоліків у виконуваній роботі, наявність збитків та їх розміру, наявність причинно-наслідкового зв`язку між недоліками у роботі та діями підрядника ( виконавця робіт).

У п.12 на п. 15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено такі поняття, як недолік та істотний недолік.

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

Належними доказами не підтверджується також факт дотримання позивачем положень частини 7 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення виконавця ремонтних робіт про виявлені недоліки в роботі, пред`явлення претензії у порядку, визначеному Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, а також виконання вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 853 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 853 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Так, на підставі ч. 4 ст. 853 ЦК України ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року у справі було призначено експертизу.

Відповідно до висновку експертів від 12.10.2023 року №21490/21-52 (а. с. 40-48, т. 2) встановлено наступне:

1. Причиною виходу з ладу деталей двигуна є понад нормований знос робочих поверхонь тертя підшипників ковзання розподільчих валів (які характерні для невідповідного змащування даних підшипників), контактування тарілок клапанів з днищами поршнів за рахунок зміщення фаз газорозподільчого механізму.

2. Вирішити питання «Чи є характерним вихід з ладу двигуна автомобіля Volkswagen Passat СС, д.н.3. НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , для автомобіля 2012 року випуску з пробігом 181 000 км?» в рамках даного дослідження неможливо з причин, вказаних дослідницькій частині.

3. Встановити «Чи було потрапляння палива в мастило автомобіля Volkswagen Passat СС, д.н.3. НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ?» не можливо з причин, вказаних в дослідницькій частині. Оскільки для експертного дослідження (огляду) не було надано всіх деталей двигуна та його елементів паливного живлення (насос високого тису), то встановити в категоричній формі причину потрапляння палива в моторну оливу в рамках даного дослідження неможливо.

4, 5. Оскільки потрапляння в систему змащення двигуна автомобіля Фольцваген палива та води, призвело до зменшення в?язкості оливи та зниження її змащувальних властивостей, що призвело до наступного виходу з ладу двигуна, то не забезпечення перед виїздом (експлуатацією) водієм справного стану автомобіля Фольцваген (шляхом перевірки рівня мастила в двигуні автомобіля Фольцваген) знаходиться в причинному зв`язку з виходом з ладу двигуна, тобто невідповідність дій водія вимогам п. 2.3а) ПДР знаходилась в причинному зв`язку з виходом з ладу двигуна.

6, 7. Мембрана паливного насосу не має суміжних поверхонь з системою мащення (оливою) двигуна, тому за умов пошкодження мембрани паливного насосу високого тиску, в оливу двигуна не могло потрапити паливо (із за конструктивного розташування мембрани у насосі). Паливо могло потрапити в систему змащення двигуна автомобіля Volkswagen лише через плунжерну пару паливного насосу високого тиску, через нещільне прилягання ущільнювача до плунжера. Виникнення нещільного прилягання ущільнювача до плунжера могло відбуватись за рахунок, експлуатаційного зносу даного ущільнювача або його пошкодження (наприклад в наслідок замерзання води на поверхні плунжера розташованого з боку приводу плунжеру даного насосу, яка була утворена в результаті конденсації повітря за рахунок не тривалої роботи двигуна). Що ж стосується питання причини виходу з ладу двигуна, то за рахунок потрапляння палива в моторну оливу зменшились властивості змащення та зменшилась в`язкість даної оливи. За рахунок цього підшипники ковзання мали недостатнє змащення і це призвело до пошкодження поверхонь тертя (в наслідок виникнення мастильного голодування). Також, зменшення в?язкості моторної оливи призвело до невідповідної роботи натягувача ланцюга ГРМ із наступним перескакування ланцюга на шестернях розподільчих валів та зміною фаз газорозподілу і контактуванням клапанів із днищами поршнів при роботі двигуна.

8. В паливному насосі високого тиску через короткотривалі запуски двигуна зовнішній мінусовій температурі. автомобіля Volkswagen може з`явитися конденсат (волога) при зовнішній мінусовій температурі.

9. Приймаючи до уваги конструкцію системи живлення та двигуна видно, що охолоджувальна рідина двигуна не могла потрапити в порожнину паливного насосу високого тиску, оскільки конструктивно не мають суміжних поверхонь. Що ж стосується води, то слід відзначити, що вона могла потрапити в паливний насос високого тиску наприклад з паливного баку.

Таким чином, у висновку експертів №21490/21-52 від 12.10.2023 року не зазначено, яка саме особа є винною у пошкодженні двигуна автомобіля, а вказано лише «водій». Інших документів, які би встановлювали вину відповідача матеріали справи не містять, як і не містять доказів. Крім цього, вказаний висновок не містить будь-яких даних, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок саме між діями працівників СТО та виходу із ладу двигуна автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, у своєму клопотанні від 19.01.2024 року представник позивача зазначає, що відповідно до відповіді на питання 4 та 5 висновку експертів №21490/21-52 від 12.10.2023 року зазначається, що дії працівників відповідача знаходяться і прямому причинному зв`язку з пошкодженням двигуна автомобіля позивача «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак, дане твердження не відповідає змісту висновку експертів №21490/21-52 від 12.10.2023 року.

Щодо наданих позивачем висновку експертного дослідження №167/02-19 від 29.11.2018 року, висновку спеціаліста №88 від 05.06.2018 року, заключення №892-18 від 31.05.2018 року, суд не бере їх до уваги, оскільки останній не відповідають вимогам до висновків експерта, передбаченим ч. 1 ст. 102 ЦПК України, з огляду на відсутність в них застереження, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім цього, суд бере до уваги, що ремонт автомобіля проводився з 17.01.2018 року по 21.01.2018 року. Тобто, станом на 21.01.2018 року ремонт було завершено та позивач був зобов?язаний забрати свій автомобіль та здійснити розрахунок з відповідачем. Вказане підтверджується також доводами позивача.

Зазначене не було вчинено позивачем, що є порушенням п. 2 Розділу 10 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів - замовник зобов?язаний, зокрема, своєчасно оплатити надані за умовами договору послуги і прийняти КТЗ та їх складові частини (системи) після надання послуг.

Відповідач, в силу вимог п. 7 Розділу 3 Правил надання послуг з технічного обслуговування i ремонту автомобільних транспортних засобів, зобов`язаний забезпечувати відповідальне зберігання КТЗ, їх складових частин (систем) замовника в період надання послуг.

Тобто, з огляду на зміст як позовної заяви, так і заяви про збільшення позовних вимог, позивач з 21.01.2018 року по 11.06.2018 року, тобто протягом 5 місяців, не забирав свій автомобіль та не сплачував грошові кошти за його ремонт, що є порушенням п. 2 Розділу 10 ПДР.

Також, у свої позовній заяві позивач вказує, що він проводив заміну паливного насоса, при цьому в акті виконаних робіт від 21.01.2018 року відсутній як даний вид робіт, так і відповідні запчастини, що підлягали заміні.

Таким чином, факт заміни позивачу відповідачем паливного насоса не підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а ґрунтується лише на твердженнях позивача.

Крім цього, у матеріалах справи не містять належних та допустимих доказів понесення позивачем, зазначених у позові витрат.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження неякісного ремонту транспортного засобу, виконаного відповідачем, а саме, наявності недоліків, істотних недоліків у виконаній роботі, причин таких недоліків, завданого збитку та його розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та недоліками, а тому позивачем недоведені позовні вимоги в частині відшкодування завданих збитків.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та індексу інфляції, то дані вимоги є похідними від позовних вимог про відшкодування шкоди, а отже не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 611, 623, 837, 853, 865 ЦК України, ст. ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2024 року.

Суддя Г. О. Матійчук