ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 707/3570/23 провадження № 22-ц/821/816/24 категорія 310020000 Головуючий по 1 інстанції Баронін Д.Б. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Василенко Л.І.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представники відповідача адвокат Вітер Вячеслав Миколайович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

особи, що подали апеляційні скарги представник ОСОБА_2 адвокат Вітер В`ячеслав Миколайович, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Вітер Вячеслава Миколайовича та ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі виконавчого листа № 2/707/1006/21, виданого 25 жовтня 2021 року Черкаським районним судом Черкаської області, з позивача на користь його доньки ОСОБА_3 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2021 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання у Черкаському національному університеті і Богдана Хмельницького, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Крім того, судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

02 грудня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову по ВП №67462325 про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 25% від доходу на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки, крім повнолітньої дочки у позивача на утриманні перебуває ще неповнолітній син та із заробітної плати позивача стягуються аліменти більше ніж 50% його заробітної плати, а у відповідачки змінився сімейний та матеріальний стан, вона одружилася і працевлаштувалася на посаду директора ТОВ, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на її утримання та стягнути з відповідачки безпідставно отримані кошти в якості аліментів за вересень 2023 року в розмірі 12 317,37 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року у справі № 707/1941/21 та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили і до закінчення ОСОБА_5 навчання у Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відкликано виконавчий лист № 2/707/1006/21, який був виданий Черкаським районним судом Черкаської області 25 жовтня 2001 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання після завершення утримання сум аліментів станом на дату набрання цим рішенням законної сили.

Додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3 750 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи, суд врахував, що з часу ухвалення першого рішення суду про стягнення на користь відповідачки аліментів до закінчення нею навчання, щодо позивача було винесено судовий наказ про стягнення аліментів на іншу дитину, позивач став військовослужбовцем і почав отримувати відповідне грошове забезпечення, а відповідачка зареєструвала шлюб з працездатним чоловіком, який також здатен брати участь в її утриманні. Тобто, змінився майновий стан обох сторін, а також сімейний стан відповідачки в розумінні ст. 200 СК України.

Суд врахував вищенаведені обставини та дійшов висновку, що позовну вимогу про припинення стягнення аліментів слід задовольнити частково шляхом зменшення розміру частки, яка стягується на утримання відповідачки з 1/4 частини від розміру доходів позивача до 1/10 розміру цих доходів. Такий розмір аліментів суд вважав справедливим та розумним з огляду на ті обставини, що змінилися з часу первинного присудження аліментів.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення безпідставно набутих коштів, а саме аліментів, які були виплачені відповідачці, суд дійшов висновку, що такі кошти мали правову підставу для виплати у вигляді чинного рішення суду. Такі аліменти не можна вважати безпідставно набутими, а поведінку відповідачки щодо їх отримання неможна вважати недобросовісною. Відповідачка не мала обов`язку повідомляти про зміну свого матеріального або сімейного стану платнику аліментів.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Вітер В.М. та ОСОБА_3 оскаржили його в установленому порядку до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Вітер В.М. просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року та ухвали нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на косить ОСОБА_2 судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів задовольнити та стягнення таких аліментів припинити в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Вітер В.М. мотивована тим, що під час ухвалення рішення суд фактично вийшов за межі позовних вимог позивача. Так, позивач просив припинити стягнення аліментів і позиція відповідача ґрунтувалася саме на заявлену позовну вимогу, однак суд фактично змінив розмір стягнутих аліментів, чим порушив принцип змагальності та диспозитивності, хоча таких вимог про зміну розміру аліментів заявлено позивачем не було.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд під час ухвалення рішення не врахував, вимога про припинення стягнення аліментів є крайньою формою вимоги про зменшення аліментів, оскільки в такому випадку аліменти зменшуються до нульового значення. Тому вважає, що він обрав належний спосіб захисту шляхом саме звернення до суду з вимогою про припинення стягнення аліментів. Також вважає, що суд не врахував ту обставину, що у відповідача змінився сімейний та матеріальний стан, відтак підстави для сплати на її користь аліментів позивачем відпали.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 19.10.2023 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 18. Батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_6 .

З довідки Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького від 12.10.2023 року № 1437/01-11 вбачається, що згідно з даними ЄДЕБО ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького (ННІ економіки і права) на 4 курсі за денною формою навчання за рахунок коштів фізичних осіб, ОС «Бакалавр», спеціальність 076 Підприємство, торгівля та біржова діяльність. Термін завершення навчання 01 липня 2024 року.

Згідно з виконавчим листом № 2/707/1006/21, виданим 25.10.2021 року Черкаським районним судом Черкаської області, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.08.2021 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 67462325 від 12.11.2021 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 2, виданого 20.10.2023 року Білоцерковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_7 та ОСОБА_3 25.08.2023 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 1243. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - Полушкін, дружини - ОСОБА_8 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено відповідний запис № 1144. Батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2023 року у справі № 357/1260/23, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01.02.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 28.02.2023 року.

З довідки закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» від 01.09.2022 року № 03.01.01/19-422 вбачається, що ОСОБА_4 , 2007 року народження, навчається у Фаховому коледжі «Освіта» закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на 1 курсі за денною формою навчання за спеціальністю 081 Правознавство. Термін закінчення навчання 30.06.2026 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 44 від 15.03.2022 року, ОСОБА_1 з 15.03.2022 року зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_3 на посаду водія автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти з посадовим окладом за 4 тарифним розрядом у розмірі 2730 грн.

Згідно з довідкою № 143, виданої 17.05.2023 року командиром військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 з 15.03.2022 року.

Згідно з довідкою № 1664/1/ч/ НОМЕР_4 , виданої 07.11.2023 року військовою частиною НОМЕР_3 , загальна суму доходу ОСОБА_1 за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року становить 311 141,45 грн. З даної довідки вбачається, що сума відрахованих аліментів із заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року становить 76 618,57 грн.

Згідно з довідкою № 27/318, виданої 17.03.2023 року військовою частиною НОМЕР_3 , загальна суму доходу ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року становить 268 236,13 грн. З даної довідки вбачається, що сума відрахованих аліментів із заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.12.2022 року по 01.01.2023 року становить 39 430,63 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення на користь відповідачки аліментів до закінчення нею навчання щодо позивача було винесено судовий наказ про стягнення аліментів на іншу дитину, позивач став військовослужбовцем і почав отримувати відповідне грошове забезпечення, а відповідачка зареєструвала шлюб з працездатним чоловіком, який також здатен брати участь в її утриманні. Тобто, змінився майновий стан обох сторін, а також сімейний стан відповідачки в розумінні ст. 200 СК України.

Суд врахував вищенаведені обставини та дійшов висновку, що позовну вимогу про припинення стягнення аліментів слід задовольнити частково шляхом зменшення розміру частки, яка стягується на утримання відповідачки з 1/4 частини від розміру доходів позивача до 1/10 розміру цих доходів. Такий розмір аліментів суд вважав справедливим та розумним з огляду на ті обставини, що змінилися з часу первинного присудження аліментів.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення безпідставно набутих коштів, а саме аліментів, які були виплачені відповідачці, суд дійшов висновку, що такі кошти мали правову підставу для виплати у вигляді чинного рішення суду. Такі аліменти не можна вважати безпідставно набутими, а поведінку відповідачки щодо їх отримання неможна вважати недобросовісною. Відповідачка не мала обов`язку повідомляти про зміну свого матеріального або сімейного стану платнику аліментів.

Перевіряючи мотиви судового рішення в частині зміни розміру аліментів з частки до 1/10 частки, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Статтею 273 СК України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, визначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленості між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує тільки на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями статті 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати, можливість надання утримання дружиною чи чоловіком повнолітніх сина або дочки.

Під час розгляду справи районний суд вірно врахував ту обставину, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на користь відповідача у отримувача та платника аліментів змінився майновий стан, що підтверджується вищевстановленими судом першої інстанції обставинами.

Крім того, у отримувача аліментів змінився також сімейний стан ( ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з працездатним чоловіком, який може брати участь в її утриманні).

Отже, звернення позивача в даному випадку до суду з відповідним позовом цілком відповідає не тільки інтересу, за захистом якого звертається платник аліментів, а й нормам ч. 4 ст. 273 ЦПК України та ч. 2 ст. 18 СК України, де передбачено можливість вирішення судом правовідношення щодо сплати аліментів або звільнення від їх сплати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правомірно встановив ту обставину, що у позивача зберігся обов`язок зі сплати аліментів своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки ним не спростовано того факту, що дочка припинила навчання чи досягла 23-річного віку.

Разом з тим врахувавши зміну її матеріального та сімейного стану з моменту ухвалення рішення про стягнення на її користь аліментів з позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зменшення розміру частки, яка стягується на утримання ОСОБА_2 з частини від розміру доходів позивача до 1/10 частини розміру цих доходів.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком районного суду, оскільки такий розмір на даний час, з урахуванням обставин зміни майнового стану платника аліментів та врахуванням обставин зміни майнового та сімейного стану отримувача аліментів буде справедливим та розумним і забезпечувати гармонійний розвиток і потреби повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Також, колегія суддів погоджується з рішенням районного суду в частині відмови в стягненні безпідставно отриманих коштів, оскільки суд першої інстанції правильно врахував, що в даному випадку аліменти, які були виплачені відповідачці, мали правову підставу для виплати у вигляді чинного рішення суду. Такі аліменти не можна вважати безпідставно набутими, а поведінку відповідачки щодо їх отримання неможна вважати недобросовісною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність в повному обсязі задовольнити його позовні вимоги, припинивши стягнення аліментів та доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Вітер В.В. про безпідставність заявлених позовних вимог та в зв`язку з цим ухвалення рішення про відмову в їх задоволенні ніяким чином не спростовують правильність мотивів судового рішення про часткове задоволення позову шляхом зменшення частки стягнутих аліментів. Жодна зі сторін не навела обґрунтованих доказів, які б давали підстави для зміни чи скасування рішення суду, навпаки такі доводи апеляційних скарг зводяться до переоцінки мотивів суду, яким дано належне обґрунтування в постанові апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що частково задовольняючи позовні вимоги позивача в частині зменшення розміру стягуваних аліментів, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону та спростовуються вищевикладеними положеннями ЦПК України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Вітер Вячеслава Миколайовича та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 липня 2024 року.

Судді