Справа № 548/414/24
Провадження № 2/548/237/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Манжос Т.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хоролу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позову зазначає, що з 1997 року, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах.

У період шлюбу сторони 21.06.1997 року на спільні кошти подружжя було придбано квартиру АДРЕСА_1 , власником якої вказано відповідачку, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири.

Крім того, у період шлюбу позивач з відповідачкою 17.12.2019 року на спільні кошти подружжя придбали будинок АДРЕСА_2 , власником якої вказано позивача, що підтверджується договором купівлі-продажу .

Оскільки нерухоме майно є неподільними, під час користування останніми у Позивача та Відповідачки виникли суперечки, внаслідок яких кожен із сторін у спорі не може повноцінно користуватися належним майном, в досудовому порядку (шляхом перемовин) спір врегулювати не вдалося, тому Позивач вимушений звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна.

27.02.2024 по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явивився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи її повідомлено належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та при поділі майна прохає визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 та складається в цілому з двокімнатної квартири жилою площею 36,6 кв.м., загальною площею 77,0 кв.м.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З 1997 року, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах.

У період шлюбу сторони 21.06.1997 року на спільні кошти подружжя було придбано квартиру АДРЕСА_1 , власником якої вказано відповідачку, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири.

Крім того, у період шлюбу позивач з відповідачкою 17.12.2019 року на спільні кошти подружжя придбали будинок АДРЕСА_2 , власником якої вказано позивача, що підтверджується договором купівлі-продажу .

Оскільки нерухоме майно є неподільними, під час користування останніми у Позивача та Відповідачки виникли суперечки, внаслідок яких кожен із сторін у спорі не може повноцінно користуватися належним майном, в досудовому порядку (шляхом перемовин) спір врегулювати не вдалося, тому Позивач вимушений звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна.

Відповідно ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норми права, застосовані судом.

Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Так ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно ч. 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

За таких обставин суд вважає ,що позов слід задовольнити так як він знайшов своє підтвердження доказами у судовому засіданні та обґрунтований вимогами діючого законодавства .

Керуючись статтями 60, 61, 70 СК України 263-264, 280, 282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання : АДРЕСА_3 ) про поділ спільного майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на нерухоме майно - на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та складається з: житлового будинку Літ. «А-1» загальною площею 65.3 кв.м., житловою площею 34.8 кв.м, погріб літ « Е», сарай літ « Ж», сарай літ « З», убиральня літ « И», гараж літ «М», колодязь №2, огорожа № 3, ворота № 4.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 та складається в цілому з двокімнатної квартири жилою площею 36,6 кв.м., загальною площею 77,0 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2024 року.

Суддя : О.В. Коновод