Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Борис О.Н., секретаря судового засідання Годунової В.Г., за участі відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії

встановив:

У грудні 2023 року позивач акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою проживання відповідачів: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Останні не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 01.11.2017 року по 22.06.2020 рік виникла заборгованість у розмірі 16057,15 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів, а також просив стягнути за вказаний період суму інфляційних втрат у розмірі 3148,87 грн, 3% річних у розмірі 1422,08 грн, а всього 20628,10 грн. Крім того, за відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період з 23.06.2020 по 31.10.2023 утворилася заборгованість у розмірі 18445,36 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів, а також просив стягнути за період з 23.06.2020 по 31.01.2022 суму інфляційних втрат у розмірі 608,19 грн та 3% річних у розмірі 193,53 грн, а всього 19414,90 грн. Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

20 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 19 січня 2024 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із повторною неявкою відповідачів у справі. Представник позивача надала до суду клопотання, в якому не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із клопотанням, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила зменшити розмір судового збору.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов до суду не подали.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та отримують послугу з централізованого опалення в житлову квартиру від АТ «Криворізька теплоцентраль», де мають відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 9), а отже є споживачами вказаних послуг від позивача.

На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону).

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у період з 01.11.2017 по 22.06.2020 своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за надані комунальні послуги та мають заборгованість в загальному розмірі 16057,15 грн, яка підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с. 8)

Крім того, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у період з 23.06.2020 по 31.10.2023 своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за надані комунальні послуги та мають заборгованість в загальному розмірі 18445,36 грн, яка підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с. 10)

Також відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не внесена плата за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 року по жовтень 2023 року в загальному розмірі 167,82 грн, що також підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с. 10)

Окрім того, беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Так, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки неправомірними діями відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості відповідачами до суду надано не було.

Таким чином, згідно з розрахунків, доданих до позову, з якими погоджується суд, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за період з 01.11.2017 по 22.06.20020 підлягають стягненню 3% річних у сумі 1422,08 грн та інфляційні втрати у сумі 3148,87 грн, а також з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за період з 23.06.2020 по 31.01.2022 підлягають стягненню 3% річних у сумі 193,53 грн та інфляційні втрати у сумі 608,19 грн. (а.с. 9,11)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн, тобто по 894,67 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 4,12, 81, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізоване опалення) за період з 01.11.2017 по 22.06.2020 рік у розмірі основного боргу в сумі 16057,15 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 3148,87 грн, 3% річних у розмірі 1422,08 грн, а всього 20628,10 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізоване опалення) за період з 23.06.2020 по 31.10.2023 рік у розмірі основного боргу в сумі 18445,36 грн, плату за абонентське обслуговування у розмірі 167,82 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 608,19 грн, 3% річних у розмірі 193,53 грн, а всього 19414,90 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати зі сплати судового збору в сумі по 894,67 грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: 50014, Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 29 березня 2024 року.

Суддя: О. Н. Борис