Провадження №2/359/659/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Дьяченку В.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування додаткових витрат та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом (а.с.1-4), який обґрунтовує тим, що в 1968 році у віці 6 років йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження в трансформаторному пункті №1298, що належить ПАТ «Київенерго», внаслідок чого позивач став непрацездатним інвалідом ІІ групи з дитинства (довічно). Рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіянні шкоди ОСОБА_1 було визнано відповідача, а за ОСОБА_1 було визнано право на відшкодування шкоди в зв`язку з втратою працездатності згідно правил ст.462 ЦК УРСР. Крім цього, рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року за ОСОБА_1 було визнано право на санаторно-курортне лікування, а ПАТ «Київенерго» було зобов`язано сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень. Зважаючи на те, що ПАТ «Київенерго» ігнорує та несумлінно виконує покладені на нього рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року, обов`язки по відшкодуванню завданої шкоди. Тому ОСОБА_1 змушений самостійно вирішувати питання організації свого лікування у санаторно-курортних закладах в період у відповідності до рішення суду, шляхом придбання за власні кошти санаторно-курортних путівок у санаторії, для отримання та проходження відповідного санаторно-курортного лікування. В період з 05 липня 2023 року по 25 липня 2023 року за санаторно-курортне лікування у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород, ОСОБА_1 сплатив 73 920 гривні; в період з 26 серпня 2023 року по 04 вересня 2023 року у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя» ОСОБА_1 сплатив 35 200 гривні. Позивачем були також здійснені додаткові витрати у розмірі 15912,73 гривень на спеціальні медичні дослідження та придбання ліків на підставі рекомендацій, направлень та отриманих рецептів. Тому ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» понесені ним витрати на придбання санаторно-курортних путівок, витрати на додаткове лікування, медичні процедури, медичні дослідження та придбання ліків у загальному розмірі 125032,73 гривень, а також заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 100000 гривень.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.44-45).

27 листопада 2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказав на те, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» неодноразово намагався врегулювати питання компенсації витрат ОСОБА_1 на санітарно курортне лікування. Проте, вказана пропозиція була проігнорована позивачем. Позивач обирає для себе не лише оздоровлення під час перебування в санітарно-курортних закладах, а й VIP-відпочинок та проживання в номерах сегменту «люкс», оскільки вартість путівки залежить від комфортабельності умов проживання та не впливає на процес та послуги з оздоровлення та лікування. З приводу позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 гривень представник відповідача вказав на те, що перебування позивача у постійні стресовій ситуації та нервовій напрузі не підтверджується матеріалами справи. Позивач зазначає, що 19.03.2016 у нього стався інфаркт міокарду, що не може бути наслідком дій чи поведінки Відповідача, оскільки як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна реєстрація приватного акціонерного приватного «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» проведена 16.02.2018, номер запису 1 040840, тобто на той час Відповідач ще не був створений як юридична особа і не міг нести відповідальність. Поряд з цим, Позивачем не надано доказів, які свідчать, що набуті ним за час життя розлади здоров`я та захворювання, зокрема серцевий напад у вересні 2022 р., пов`язані з тілесним ушкодженням, отриманим ним в 1968 р. в трансформаторному пункті № 1298, чи спричинені діями Відповідача. У зв`язку з вище вказаним просив відмовити в задоволенні позовних вимог у заявленому позивачем розмірі.

04 грудня 2023 року до канцелярії Бориспільського міськрайонного суду надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якого ОСОБА_1 вказує на те, що предметом позову в даній справі, є стягнення з Відповідача відшкодування понесених витрат на санаторно-курортне лікування ОСОБА_1 виключно у 2023 році, а саме понесені Позивачем витрати на придбання двох санаторно-курортних путівок до санаторію «Санаторій ім. М.В. Гоголя», проведення медичних досліджень, лікування, придбання ліків у період з червня по вересень 2023 року. Обставини і докази, на які посилається Відповідач у своєму відзиві до позову, вже були предметом розгляду Бориспільського міськрайонного суду у справі №359/6910/22, Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 січня 2023 року, позов було задоволено. Крім того на підставі вказаного рішення було відкрите виконавче провадження з примусового стягнення з відповідача суму коштів у розмірі 157 361 грн. В своїх поштових листах Відповідач пропонував добровільно сплатити кошти на виконання рішення суду за санаторно-курортне лікування, медичні дослідження, медичні процедури, ліки, що були понесені позивачем. Проте ОСОБА_1 враховуючи постійну бездіяльність Відповідача, на той час вже звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві. Щодо завдання моральної шкоди додатково зазначає, що від нервового стресу та постійної напруги від бездіяльності відповідача, постійних судових процесів та сильних переживань, ІНФОРМАЦІЯ_1 , передчасно померла мати позивача ОСОБА_4 , яка була у 1968 році Позивачем у справі про завдання шкоди її неповнолітній дитині та постійно представляла інтереси ОСОБА_1 в суді перед «Київенерго». Окрім того, Відповідач отримав копію довідки санаторію «ім. М.В. Гоголя» про проходження ОСОБА_1 санаторно-курортного лікування, під час розгляду його апеляційної скарги у Київському апеляційному суді по справі №359/6910/22, тобто достеменно знав про той факт, що Позивач проходить санаторно-курортне лікування у липні 2023 року, проте жодних дій по відшкодуванню витрат Позивача не вчинив.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2024 року заяву головуючого судді Яковлєвої Людмили Валеріївни про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування додаткових витрат на санітарно курортне лікування, медичні дослідження, придбання ліків та стягнення моральної шкоди, - задоволено. Передано цивільну справу за №359/10546/23, провадження № 2/359/659/2024 до канцелярії Бориспільського міськрайонного суду Київської області для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 33 ЦПК України (а.с.133-136).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2024 року, визначеного головуючого суддю Чирку С.С.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог в зазначеному Позивачем розмірі заперечив.

Заслухавши думку позивача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно, що підтверджується копією посвідчення, серії НОМЕР_1 , виданого на його ім`я (а.с.5).

Рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року за ОСОБА_1 визнано право на санаторно-курортно лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень. Зобов`язано відповідача сплачувати необхідні платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік у період з червня по вересень (а.с.6-7).

Встановлено, що в липні 2023 року та вересень 2023 року ОСОБА_1 перебував на санаторно-курортному лікуванні в санаторно-курортних закладах, а саме: в період з 05 липня 2023 року по 25 липня 2023 року у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород. Вказана обставина підтверджується копією санаторно-курортної путівки №230521 (а.с.8), копією санаторно-курортної книжки (а.с.9), довідкою головного бухгалтера санаторію ім. Гоголя (а.с.10). Вартість санаторно-курортного лікування, яка оплачена позивачем становить 73920,00 гривень, згідно фіскального чека (а.с.11); в період з 26 серпня 2023 року по 04 вересня 2023 року у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя», курорт Миргород. Вказана обставина підтверджується копією санаторно-курортної путівки №230983 (а.с.12), копією санаторно-курортної книжки (а.с.14), довідкою головного бухгалтера санаторію ім. Гоголя (а.с.15). Вартість санаторно-курортного лікування, яка оплачена позивачем становить 35200,00 гривень, згідно фіскального чека (а.с.13).

В період проходження санаторно-курортного лікування у державному санаторії Південної залізниці «Санаторій ім. Гоголя» за направленням лікаря позивачу були проведені медичні дослідження. Крім того, в даний період ОСОБА_1 було придбано ліки. Загальна вартість досліджень та придбаних ліків становить 15912,73 гривень, згідно копії рецепта №215, 168, 169 та квитанцій про оплату, копії дослідження від 13 липня 2023 року та квитанції про оплату ліків (а.с.16-23).

ОСОБА_1 звертався із заявою про добровільне відшкодування понесених додаткових витрати до ПрАТ «ДТЄК Київські електромережі», вказана обставина підтверджується заявою від 27 вересня 2023 року та доказами направлення вказаної заяви на адресу ПрАТ «ДТЄК Київські електромережі» (а.с.42).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з положенням ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст.1 Конвенції про права осіб з інвалідністю, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права осіб з інвалідністю і Факультативного протоколу до неї» №1767-VI від 16 грудня 2009 року, її метою є заохочення, захист й забезпечення повного й рівного здійснення всіма особами з інвалідністю всіх прав людини й основоположних свобод, а також заохочення поважання притаманного їм достоїнства.

Згідно з положенням ст.28 та п.с) ч.5 ст.30 Конвенції держава має забезпечувати достатній життєвий рівень та соціальний захист осіб з інвалідністю . Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності. Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на соціальний захист і на користування цим правом без дискримінації за ознакою інвалідності й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права, в тому числі шляхом забезпечення особам з інвалідністю та їхнім сім`ям, доступу до допомоги з боку держави з метою покриття витрат, пов`язаних з інвалідністю. Щоб надати особам з інвалідністю можливість брати участь нарівні з іншими у проведенні дозвілля та відпочинку й у спортивних заходах, держави-учасниці вживають належних заходів, зокрема для забезпечення того, щоб особи з інвалідністю мали доступ до спортивних, рекреаційних і туристичних об`єктів.

У відповідності до ч.1 ст.1195 ЦК України юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України особа має право на відшкодування шкоди у повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з аналізу вищенаведених вимог чинного цивільного законодавства слід зробити висновок, що особа, якій заподіяно шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, має право вимагати від фізичної або юридичної особи, яка завдала такої шкоди, відшкодування витрат, у тому числі й на санаторно-курортне лікування, в межах витрат, які вона понесла (реальні збитки).

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 не надав суду належні докази, що він є інвалідом 2 групи з дитинства, оскільки не проходив повторний огляд у МСЕК для встановлення йому групи інвалідності у визначений Постановою КМУ №1317 від 03.12.2009 року. строк, а саме один раз у 3 роки.

Слід зазначити, що відповідно до абз.3 ч.22 постанови Кабінету міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З довідки МСЕК серії МСЕ №012831 від 14 січня 1991 року (а.с.5) слідує, що ОСОБА_1 визнаний з 14 січня 1991 року інвалідом 2 групи з дитинства безстрокового, а отже підстав вважати вказаний документ недійсним чи таким, що втратив чинність у суду відсутні. Належних та допустимих доказів протилежного представником відповідача не надано.

Крім того, представник відповідача посилався на обставину, що ОСОБА_1 необґрунтовано необхідність проживання в номерах сегменту «люкс», оскільки вартість путівки залежить від комфортабельності умов проживання та не впливає на процес та послуги з оздоровлення та лікування.

Суд звертає увагу на те, що за змістом рішення Залізничного районного суду м. Києва від 09 липня 2001 року ПАТ «Київенерго» зобов`язано сплачувати позивачу платежі на санаторно-курортне лікування не менше одного разу на рік. При цьому, за змістом даного судового рішення не визначено конкретного закладу, в якому позивач повинен проходити санаторно-курортне лікування, ні суми платежу за лікування, ні тим паче категорію номера, в якому під час проходження санаторно-курортного лікування повинен проживати позивач, а отже доводи представника відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Також судом критично оцінюється твердження представника відповідача з приводу того, що ПрАТ «ДТЕК Київськ електромережі» не може нести відповідальність за інфаркт міокарда який отримав позивач в 2016 році, оскільки вказана подія трапилась до державної реєстрації відповідача.

Оскільки, судовими рішеннями, ухваленими між сторонами по справі, неодноразово підтверджувалось, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго», зокрема згідно постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року.

Особа, якій заподіяно шкоди каліцтвом має право на відшкодування такої шкоди, зокрема шляхом стягнення вартості понесених витрат на санаторно-курортне лікування з особи, яка є винною у завданні такої шкоди, у межах фактично понесених витрат, тобто відшкодування реальних збитків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення понесених витрат на придбання санаторно-курортних путівок, санаторно-курортне лікування та купівлю ліків підлягають задоволенню на суму 125032 гривень 73 копійок (73920,00грн. + 35200,00грн. + 15912,73грн.)

Крім того, суд дійшов висновку, що долучені до відзиву адресовані позивачу листи з пропозицією виплачувати позивачу кошти на санаторно-курортне лікування (а.с. 73-74, 75-76, 77-78), не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним додаткових витрат на придбання санітарно-курортних путівок, витрат на медичні процедури, медичні дослідження та придбання ліків, оскільки такі витрати є дійсними, доведеними та підтверджуються матеріалами справи.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, в силу вимог ч. 4 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи ту обставину, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» не в повній мірі визнає за позивачем його права на відшкодування витрат, понесених на санаторно-курортне лікування та купівлю ліків, про що зокрема свідчить даний судовий спір. Вказані дії завдають позивачу додаткових душевних та моральних страждань. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» на користь ОСОБА_1 заподіяної моральної шкоди у розмірі 50000 гривень.

Вказаний розмір моральної шкоди, на переконання суду, в даному випадку є співмірним та у повній мірі відповідає принципам розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за подання вказаної позовної заяви становить 3904 грн. 32 коп. (1 вимога майнового характеру 1250,32 грн. + 2684 грн. вимога про відшкодування моральної шкоди) ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди. З огляду на це, з ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» в дохід держави слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2592 гривень 32 копійки (1250,32 + 2684/2).

На підставі викладеного та керуючись ч.1 та п.9 ч.2 ст.16, ст.22, ч.1 та ч.3 ст.23, ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1195 ЦК України, ч.ч.1-2, ч.4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», , що знаходиться в м.Києві по вул.Новокостянтинівська,20 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 витрати на придбання санаторно-курортних путівок, лікування, медичні дослідження, медичні процедури та придбання ліків у розмірі 125 032,73 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», , що знаходиться в м.Києві по вул.Новокостянтинівська,20 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В задоволенні вимог, щодо стягнення моральної шкоди в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», , що знаходиться в м.Києві по вул.Новокостянтинівська,20 на користь держави судовий збір у розмірі 2592,32 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.06.2024 року.

Суддя Чирка С.С.