Справа № 759/1062/24
Провадження №2-з/367/66/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

19 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді Кухленко Д.С.,

при секретарі Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Коломійця М.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Коломійця М.В. з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року про передачу даної справи за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

В своїй заяві представник заявника ОСОБА_1 адвокат Коломієць М.В. зазначив, що ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») має намір звернутися до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , дівоче прізвище ОСОБА_3 (надалі - «Відповідач») про стягнення заборгованості (коштів) за договором позики.

Також зазначили, що 14 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики грошових котів у валюті, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000, 00 доларів США, для придбання відповідачем нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - «Нежитлове приміщення»). Укладення договору позики в усній формі зумовлювалось особистим стосунками позивача та відповідача, які згодом переросли в шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 11.06.2022. В подальшому, після отримання грошових коштів, відповідач уповноважила позивача здійснити дії (підготовчого та юридичного характеру), спрямовані на придбання нежитлового приміщення.

Вказали, що на виконання доручення відповідача позивачем було здійснено наступні дії: 1. укладено попередній договір купівлі-продажу з власником (продавцем) Нежитлового приміщення - громадянином України ОСОБА_4 , де сторони зафіксували вартість Нежитлового приміщення, яке буде продано під час укладення основного договору купівлі-продажу, а саме вартість в розмірі 20 000, 00 доларів США. 2. передано в якості авансу грошові кошти в розмірі 20 000, 00 доларів США, про що було отримано розписку від власника (продавця). 3. Здійснено підготовчі дії щодо укладення основного Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. 06 червня 2022 року відповідачем було укладено основний Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за №437 за яким до відповідача перейшло правовласності на нежитлове приміщення.

Зазначили, що в подальшому стосунки між позивачем та відповідачем погіршились та відповідач перестала жити з позивачем однією сім`єю, натомість у позивача, в результаті скрутного фінансового становища викликаного війною виникла необхідність в отриманні позичених відповідачу грошових коштів за договором позики. З метою отримання вищевказаних грошових коштів позивачем було направлено на адресу Відповідача, а також додатково на адресу її можливого місця перебування станом наразі, лист-вимогу про повернення грошових коштів відповідно до статті 530 ЦК України. Додатково, позивачем, в особистому листуванні в додатку «телеграм» було повідомлено про намір (вимогу) повернути позичені грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США. В той же час, відповідачем було проігноровано вимогу позивача та в листуванні у вищевказаному додатку фактично було відмовлено у поверненні грошових коштів за договором позики.

Також зазначили, що одночасно з цим, позивач, усвідомлюючи та розуміючи можливі дії відповідача здійснив моніторинг інтернет простору та майданчиків для продажу майна, з метою упередження дій щодо продажу або відчуження нежитлового приміщення, оскільки вказане нерухоме майно було придбане за позичені кошти та відповідач, з метою ухилення від виконання зобов`язань могла почати відчужувати майно, яке до того ж є єдиним у її власності.

Після проведення моніторингу мережі інтернет позивачем було віднайдено оголошення про продаж нежитлового приміщення па платформі «ОЛХ». Зі змісту вищевказаного оголошення вбачається, що відповідач намагається відчужити нежитлове приміщення, яке було придбано на грошові кошти, позичені позивачем, що, як вже було вказано вище, підтверджується наведеними документами, зокрема документами щодо виконання доручення відповідача по організації придбання Нежитлового приміщення.

Таким чином, станом на даний момент, з урахуванням вищевикладеного позивачем готується позов до відповідача про стягнення заборгованості (коштів) за договором позики та з метою його забезпечення, зокрема задля можливості в подальшому стягнути з відповідача грошові кошти, подається вказана заява про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, звертають увагу суду, що невжиття заходів забезпечення позову, про які зазначає позивач призведе до істотного ускладнення виконання судового рішення у справі щодо стягнення заборгованості за договором позики.

Крім цього, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний судовий захист для позивача у справі щодо стягнення заборгованості за договором позики у зв`язку з наступним правовим обґрунтуванням.

Так, як позивач має намір звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості (коштів) з відповідача за договором позики. Виконання судового рішення та ефективний судовий захист для позивача, в разі задоволення позовних вимог, в такому випадку буде залежати від наявності у відповідача, станом на дату ухвалення рішення майна, в обсязі достатньому для відповідного виконання.

Стягнення заборгованості в грошовій формі має на меті сплату відповідачем коштів, які остання брала в позику та зобов`язувалась повернути в строк, повідомлений відповідно до змісту листа-вимоги від 10.01.2024.

В той же час, дії відповідача щодо виставлення оголошення про продаж нежитлового приміщення одразу після отримання листа-вимоги від 10.01.2024 та повідомлень за допомогою засобів зв`язку «телеграм» свідчать про небажання виконувати умови договору та власні зобов`язання, а навпаки - вчиняти дії спрямовані на неможливості в подальшому виконати судове рішення.

Зокрема, в разі задоволення позовних вимог у позивача не виникне дієвої можливості звернути судове рішення про стягнення заборгованості до виконання.

В зв`язку з вище викладеним просила суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 16.1кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, яке зареєстроване за громадянкою України ОСОБА_5 (прізвище за чоловіком - ОСОБА_6 , згідно з відомостями свідоцтва про шлюб) до набрання законної сили судовим рішенням у справі про стягнення заборгованості (грошових коштів) за договором позики до вирішення спору по суті.

В судове засідання сторони не викликалися.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що подана заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А пунктом 4 цієї ж постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зазначена заява не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову в спосіб, зазначений представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Коломійцем М.В. в своїй заяві.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 247, 293, 294 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Прийняти до свого провадження цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Коломійця М.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Коломійця М.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть от римати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reestr.court.gov.ua.

Суддя: Д.С. Кухленко