Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2624/23
Провадження № 2/553/287/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.07.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

за участю секретаря: Ковпак А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2023 ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» завдані збитки в розмірі 207922,68 грн та понесені судові витрати.

На обґрунтування доводів позовної заяви зазначено, що між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №48940Га2п. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Nissan X-Trail» з державним номерним знаком НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 28.03.2023 року о 05:24 год. у м. Полтава, вул. Сковороди 1/3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan X-Trail» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та транспортного засобу OPEL з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 року по справі №552/1810/23 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «OPEL» державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована за полісом 208833060 у позивача.

До АТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа та надала всі необхідні документи. АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту №ARX3639796 від 11.04.2023 року у розмірі 207922,68 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом обов`язкового страхування у позивача, то право вимоги не було реалізовано, адже боржник і кредитор у даному зобов`язанні є однією особою ПрАТ «СК «АРКС».

Відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу залишив місце ДТП, отже у ПрАТ «СК «АРКС» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія або страхувальника.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

20.12.2023 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому остання надала свої заперечення проти доводів та вимог, що ґрунтуються на наступному. ОСОБА_1 після ДТП, перебуваючи в стресі, спочатку поїхав з місця ДТП, але через декілька хвилин повернувся та приймав участь у складенні всіх протоколів та вирішення питань щодо отримання компенсації збитків потерпілою. Зокрема, добровільно сплатив готівковими коштами на користь ОСОБА_2 48800,00 грн., що були отримані нею з метою повного відшкодування збитків на ремонт пошкодженого автомобіля, адже вона мала більш вигідний вид страхування добровільне страхування наземного транспорту. Після чого, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з повідомленням про ДТП в телефонному режимі, на що йому було повідомлено, що жодних претензій до нього страхова компанія мати не буде, адже за зобов`язаннями перед ОСОБА_2 повністю покриють завдані збитки. ОСОБА_1 під час розгляду адміністративного матеріалу щодо нього вину визнав, наміру ухилятись від відповідальності не мав. Вважає безпідставними доводи позивача на предмет того, що право на виплату страхового відшкодування не було реалізоване, адже боржник і кредитор у зобов`язанні є однією особою ПрАТ «СК АРКС». Зазначена позиція не обґрунтована жодними нормами права, крім того поєднання кредитора і боржника має наслідком припинення зобов`язання, тобто у ОСОБА_1 за будь-яких умов не може наставати цивільна відповідальність у вигляді відшкодування збитків. З незрозумілих підстав, страхова компанія не вчинила будь-яких дій, щодо зустрічного зарахування за страховим відшкодуванням, адже ОСОБА_1 має страховий поліс у позивача. Крім того, оскільки позивач не використав відповідного полісу страхування ОСОБА_1 , а відповідні збитки були покриті за договором добровільного страхування потерпілою ОСОБА_2 , у спірних відносинах неможливе застосування ст. 38.1.1, що передбачає право на регресний позов за договором обов`язкового страхування. Позивачем долучені неналежні докази понесених збитків, зокрема долучено не ту постанову суду, не долучено комплектний договір зі ОСОБА_2 , калькуляція пошкоджень, зазначена у додатках як «пошкодження від граду», та ґрунтується в основному на фарбуванні автомобіля, зазначений документ не містить необхідних реквізитів. Вважає що розмір відшкодування не є підтвердженим та є завищеним, претензію про відшкодування шкоди відповідач не отримував, враховуючи викладене, вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог та залучити в якості третьої особи потерпілу ОСОБА_2

03.01.2024 представником позивача було надано відповідь на відзив, у якому щодо аргументів викладених у відзиві, зазначив наступне. Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушень передбачений ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідач фактично залишив місце ДТП, доводи про те що відповідач не мав наміру покинути місце ДТП не підтверджені фактичними обставинами справи. Позивач одночасно виконав зобов`язання перед потерпілою особою, за договором добровільного страхування, а за полісом обов`язкового страхування виконав зобов`язання з приводу відшкодування нанесеної шкоди, відповідно до лімітів відповідальності. В даному випадку хоча відносини складаються приводу стягнення коштів за нанесену шкоду, проте зобов`язання по ним різні, а не одне, як помилково вважає представник відповідача. Ліміт відповідальності відповідача за полісом становить 160000,00 грн. Вказав, що при складанні ремонтної калькуляції, фахівцем було допущено технічну помилку стосовно зазначення що вона складена від пошкоджень граду. Стосовно характеру пошкоджень від ДТП можна дійти проаналізувавши акт огляду, на основі якого було здійснено калькуляцію, а також фотокопії пошкодженого транспортного засобу. Представником відповідача не було подано доказів, що підтверджують його припущення зазначені у відзиві, або такі, які спростовають обставини вказані позивачем у позовній заяві. Позивач про отримання коштів потерпілою особою від відповідача повідомлений не був. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

08.01.2024 представником відповідача було подано заперечення, у якому вказала, що позивач наводить у своєму процесуальному документі всі можливі норми які визначають право на регрес страховиком, проте не можуть бути застосовані одночасно. Факт відшкодування позивачем шкоди за договором добровільного страхування та відшкодування шкоди за полісом обов`язкового страхування не відповідає дійсності та суперечить доводам самого позивача у позовній заяві. Поліс обов`язкового страхування ОСОБА_1 не був використаний позивачем для взаємного зарахування та взагалі не відбулась процедура здійснення страхового відшкодування, оскільки відповідних доказів не надано. Просила визнати доводи позивача, викладені у відповіді на відзив необґрунтованими та відхилити їх при ухваленні рішення.

16.01.2024 представником позивача було подано особисті пояснення. Зазначив, що визначення предмету і підстав позову є правом позивача, яке він реалізував спираючись на фактичні обставини справи, законодавство та практику Верховного Суду. Твердження відповідача про те, що позивач не може застосовувати одночасно до відповідача право на відшкодування шкоди за регресом та суброгацією є невірним, з підстав визначених законодавством. Позивач має право вимоги і по суброгації і по регресу, проте фактично реалізувати право вимоги до відповідача за полісом є неможливими, проте це не може обмежувати право позивача на отримання фактично виплаченого відшкодування. Заперечення відповідача зводяться до маніпулювання та застосування нерелевантної норми ст. 606 ЦК України з метою уникнення майнової відповідальності. У даній справі саме з вини відповідача він повинен відшкодувати шкоду і у порядку суброгації, і у порядку регресу. Представник відповідача ставить під сумнів надані позивачем докази, натомість не наводить інших доказів, які б спростували вже надані позивачем, а його оціночні судження є безпідставними, як і застосування нерелевантної норми ЦК України до спірних правовідносин. Правовідносини у справі хоча і є однорідними, проте зобов`язання за ними виникає з різних підстав, а не одним, відповідно до якого, можна застосувати норму про припинення зобов`язання у зв`язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 31.01.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи у справі відмовлено.

18.06.2024 представником відповідача було подано письмові пояснення, у яких посилаючись на норми права та судову практику вказала, що посилання позивача на те що страхова виплата за полісом №48940Га2п була проведена та одночасно є виконанням зобов`язання позивача перед страхувальником є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки позивачем з цього приводу не було надано жодних доказів. Страхова компанія після ДТП повідомила відповідача про те, що подавати заяву про страховий випадок не потрібно. Позивачем умисно створені умови, з метою незарахування вимог за полісом обов`язкового страхування. Крім того, документи надані позивачем на підтвердження розміру завданої шкоди не є належними чи допустимими, зокрема акт огляду технічного засобу від 28.03.2023 не містить номеру справи, не містить характеру пошкоджень. Акт виконаних робіт від 28.04.2023 містить розбіжності з інформацією в акті технічного огляду, наприклад проведений ремонт заднього бампера, вказаний як такий що не відноситься до випадку і його вартість включена до суми робіт та суми відшкодування. Акт не підписаний замовником. Відсутні будь-які розрахункові документи щодо закупівлі запасних частин, які використовувалися для ремонту автомобіля НІССАН. Позивач надає фото пошкодженого автомобіля, яке неможливо ідентифікувати. Отже, позивачем не було надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б надали можливість встановити обставини справи та розмір завданих збитків. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі.

Представник відповідача та відповідач, у судове засідання не з`явились. Представником відповідача надано заяву про розгляд справи у її та відповідача відсутність.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28.03.2023 року о 05:24 год. у м. Полтава, вул. Сковороди 1/3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan X-Trail» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та транспортного засобі OPEL з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 року по справі №552/1810/23 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП. (а.с. 6).

Відповідно до правил ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28.03.2023 року, є доведеною, та не підлягає доказуванню.

Транспортний засіб марки NISSAN X-TRAIL д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 19).

Між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №48940Га2п від 20.07.2022 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля NISSAN X-TRAIL д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 9-17).

28.03.2023 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с.18).

Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 28.03.2023 року складеного ОСОБА_3 , огляд автомобіля NISSAN X-TRAIL д.н.з. НОМЕР_1 проводився у ФОП ОСОБА_4 та яким було визначено характер порушень вищевказаного транспортного засобу (а.с.18-19).

Відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.23.0 загальна сума вартості ремонту транспортного засобу NISSAN X-TRAIL д.н.з. НОМЕР_1 з врахуванням зношення становить 207922,68 грн (а.с. 20-26).

Відповідно до страхового акту №ARX3639796 від 11.04.2023 року, за заявою ОСОБА_2 від 28.03.2023 року АТ «СК «АРКС» вказало що для ФОП ОСОБА_4 необхідно провести виплату у розмірі 207922,68 грн у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (збиток ДТП) (а.с.27).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування сума страхового відшкодування ОСОБА_2 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди становить 207922,68 грн (а.с.28).

Згідно з платіжним дорученням № 965092 від 12.04.2023 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_4 207922,68 грн (страхове відшкодування згідно акту №ARX3639796 Смілянська І.В.) (а.с. 29).

Відповідно до полісу № 208833060 страховою компанією АТ «СК «АРКС» було застраховано транспортний засіб OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.31).

01.06.2023 року ОСОБА_1 було направлено заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка сталася 28.03.2023 року. Відповідно до якого АТ «СК «АРКС» просила ОСОБА_1 перерахувати 207922,68 грн на банківський рахунок АТ «СК «АРКС», у зв`язку з тим що він залишив місце ДТП (а.с.30).

У зв`язку із вказаними обставинами позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 207922,68 грн.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1, частини 1 статті 10 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Згідно статті 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема підпункту 38.1.1. пункту 38.1: Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Позивач виконав зобов`язання перед потерпілою особою за договором добровільного страхування, фактично сплативши на рахунок ФОП ОСОБА_4 207922,68 грн (страхове відшкодування згідно акту № ARX3639796 Смілянська І.В.), що підтверджується платіжним дорученням № 965092 від 12.04.2023 року.

Оскільки позивачем фактично було здійснено страхову виплату, в розмірі встановленому після проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується відповідними доказами, а відповідач ОСОБА_1 залишив місце ДТП, відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1, статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача на суму здійсненого відшкодування, а саме 207922,68 грн.

Відповідачем будь-яких доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди, її розміру чи обов`язку щодо її відшкодування не надано.

За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд не приймає до уваги, надану представником відповідача копію розписки про отримання грошових коштів потерпілою ОСОБА_2 від ОСОБА_1 у сумі 48800,00 грн. на ремонт автомобіля, оскільки часткове добровільне відшкодування шкоди між потерпілою та відповідачем, не звільняє останнього від обов`язку повернення виплаченої ПрАТ «СК «АРКС» суми фактично здійсненого страхового відшкодування в регресному порядку. Крім того, зазначена копія розписки не містить дати її складання, що позбавляє суд можливості встановити час передачі грошових коштів. При цьому, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права вирішити питання щодо повернення отриманих ОСОБА_2 грошових коштів, якщо на його думку, вони набуті безпідставно.

Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 3118,84 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 994260 від 18.08.2023 (а. с. 1).

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 223, частиною 2 статті 247, статтями 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму завданих збитків в порядку регресу в розмірі 207922,68 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3118,84 грн., а всього 211 041,52 грн.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук