ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1865/24 Справа № 175/3127/22 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В. Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, (суддя першої інстанції ОСОБА_4 , повний текст рішення складено 07 листопада 2023 року),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики від 18.05.2020 року в сумі 250 000,00 грн, інфляційні збитки в сумі 88 365,48 грн., 3% річних в сумі 17249,10 грн та судові витрати.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, в якому просила визнати недійсним Договір позики від 18 травня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 250 000,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 18.05.2020 року в сумі 250 000, 00 грн. (інфляційні збитки в сумі 88 365, 48 грн. та 3 % (три проценти) річних в сумі 17 249,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3556, 16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 (судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Скаргу мотивує тим, що позовна заява ОСОБА_3 була подана 03.10.2022 року, в той час, як заява до правоохоронних органів відповідачкою про шахрайство була подана та зарестрована 24.09.2023 року. Позивачем не вживались заходи щодо стягнення за договором позики від 18.05.2020 року грошових коштів у сумі 250000 грн., до моменту подання відповідачкою заяви до правоохоронних органів про шахрайство.

Вказує, що експертизою, яка була проведена в межах кримінального провадження встановлено, що підписи в графі «підписи» платіжного доручення № 1 від 15.05.2020 року в заяві на переказ готівки № 19573 від 15.05.2020 року та у заяві на закриття рахунку від 18.05.2020 року неможливо встановити, як такі що зроблені ОСОБА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_1 у приватного нотаріуса було запропоновано підписати договір позики грошових коштів від 15 травня 2020 року за умовами якого відповідачка отримала від позивача 15.05.2020 року грошові кошти в розмірі 250 000,00 грн на умовах позики, яку повинна була повернути до 15 червня 2020 року.

Вказує, що у відповідачки не було примірника договору позики від 18.05.2020 року, був примірник договору від 15.05.2020 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах кримінального провадження.

Наголошує на тому, що розписка від 18.05.2020 року надрукована заздалегіть, а також у тексті розписки вказані не вірні паспортні дані ОСОБА_1 . Розписку не можливо брати до уваги, як допустимий доказ.

Зазначає, що на платіжному дорученні № 401828 від 188ю05ю2020 року не має підпису ОСОБА_1 , він візуально не схожий на підпис відповідачки. Також підписи у заяві на закриття рахунку від 18.05.2020 рокуна заяві на переказ готівки № 19573 від 15.05.2020 року та на платіжному дорученні № 1 від 15.05.2020 року також відрізняються від підпису ОСОБА_1 та поставлені іншою особою.

Також представник відповідачки зазначив, що на час воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності визначеної у статті 625 ЦК України.

ОСОБА_2 , просив рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 у повному обсязі.

Від представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона наголошує на тому, що ОСОБА_1 у власній зустрічній позовній заяві та апеляційній скарзі підтвердила, що договір позики вона підписувала власноруч, факт підписання Договору позики Позивач не заперечує, факт укладення Договору позики та факт передачі Відповідачем Позивачеві грошових коштів за Договором позики підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав вважати Договір позики недійсним. Зміст Договору позики має чіткі та повністю зрозумілі положення, для розуміння яких не потрібна значна юридична обізнаність, оскільки предмет договору був вказаний досить чітко та зрозуміло. При цьому, наявність між тими самими сторонами правовідносин, що виникли за іншими правочинами, не можуть бути підставами для визнання недійсним договору позики.

Також ОСОБА_5 , подала заперечення на клопотання представника відповідачки про призначення почеркознавчої експертизи, в якому просила відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_5 просила оскаржуване рішення залишити без змін та стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу. У судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити судове рішення без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та її представник адвокат Догонова Т.В. на задоволенні апеляційної скарги наполягали, просили скасувати судове рішення та задовольнити її зустрічний позов, відмовивши у задоволенні первісного позову повністю.

Інші учасники справи до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів.

За умовами п. 1 Договору позики грошових коштів, Позикодавець при укладенні договору до моменту його підписання передав у власність Позичальнику на власні потреби строком до 15 червня 2020 (п`ятнадцятого червня дві тисячі двадцятого) року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) грн., а Позичальник прийняв від Позикодавця у власність строком до 15 червня 2020 (п`ятнадцятого червня дві тисячі двадцятого) року включно грошові кошти в розмірі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). Передача грошових коштів Позикодавцем відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі з поточного рахунку, відкритого на ім`я Позикодавця у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», а Позичальник отримала з поточного рахунку Позикодавця грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн. (двісіті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), на свій поточний рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк». Таку ж саму суму грошових коштів, зазначену в пункті 1 Договору без нарахування процентів Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві в строк до 15 червня 2020 (п`ятнадцятого червня дві тисячі двадцятого) року включно.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №401828 від 18 травня 2020 року про перерахування грошових коштів ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_1 та розписка від 18 травня 2020 року, надана ОСОБА_1 , якою вона підтверджує факт отримання від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень), згідно договору позики від 18 травня 2020 року.

В пункті 13 Договору позики грошових коштів, зазначено, що Сторони однаково розуміють природу цього правочину та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі; договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину; вони не обмежені в праві укладати правочини; вони не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково); вони не перебувають у хворобливому стані, не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті, не перебувають під впливом лікарських, наркотичних засобів, психотропних речовин; вільне володіння українською мовою дозволяє кожному з них правильно зрозуміти зміст цього договору.

Задовольняючі первісний позов та відмовляючі у задоволенні зустрічного, суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході розгляду справи не знайшло свого об`єктивного підтвердження те, що між сторонами не було укладено договору позики, та те, що цей догоір є недійсним.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З усталеної практики Верховного Суду вбачається, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18.05.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів.

За умовами п. 1 Договору позики грошових коштів, Позикодавець при укладення договору до моменту його підписання передав у власність Позичальнику на власні потреби строком до 15 червня 2020 (п`ятнадцятого червня дві тисячі двадцятого )року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) грн., а Позичальник прийняв від Позикодавця у власність строком до 15 червня 2020 (п`ятнадцятого червня дві тисячі двадцятого) року включно грошові кошти в розмірі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок. Передача грошових коштів Позикодавцем відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі з поточного рахунку, відкритого на ім`я Позикодавця у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», а Позичальник отримала з поточного рахунку Позикодавця грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн. (двісіті п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), на свій поточний рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк». Таку ж саму суму грошових коштів, зазначену в пункті 1 Договору без нарахування процентів Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві в строк до 15 червня 2020 (п`ятнадцятого червня дві тисячі двадцятого) року включно.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №401828 від 18 травня 2020 року про перерахування грошових коштів ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_1 та розписка від 18 травня 2020 року, надана ОСОБА_1 , якою вона підтверджує факт отримання від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень), згідно договору позики від 18 травня 2020 року.

Із зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 , вбачається, що остання визнала, що у приватного нотаріусу крім документів щодо земельної ділянки, їй було запропоновано підписати договір позики від 15 травня 2020 року та розписку про фактичне отримання коштів в розмірі 250 000 грн., на умовах договору позики від 18 травня 2020 року с зобов`язанням повернути кошти до 15 червня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі№ 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст.203 ЦК України , зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

З наявних в матеріалах справи доказах вбачається, що у зв`язку із тим, що у рамках кримінального провадження № 0000747, в якому ОСОБА_1 визнано потерпілою за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, 16.01.2024 лейтенантом поліції Романенко М.В. СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про призначення судово -почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яким направлено постанови, а саме:

Постанова про призначення судово-почеркознавчої експертизит від 11.03.2024 року, з наступним запитанням для вирішення експерів:

« Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві-згоді на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» від 15.05.2020 року від імені ОСОБА_1 Вершковою».

Судовий експерт ОСОБА_8 , відповідно до Висновків експерта від 09.04.2024 року №СЕ 19/105-24/2456-ПЧ зазначає, що: Підписи від імені ОСОБА_1 у графі під текстом заяви та в графі «Від імені Клієнта» у заяві - згоді на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» АТ «АБ «РАДАБАНК»» від 15.05:2020 від імені ОСОБА_1 , виконано не ОСОБА_9 , а іншою особою.

Постанова про призначення судово-почеркознавчої експертизитвід 11.03.2024 року, з наступним запитанням для вирішення експерів: «Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві на закриття рахунку АТ «АБ «РАДАБАНК» від 18.05.2020 року від імені ОСОБА_1 ОСОБА_1 чи іншою особою?»

Відповідно до Висновків експерта від 09.04.2024 року №СЕ 19/105-24/2453-ПЧ зазначає, що: Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «(підпис)» в опитувальному листі клієнта-фізичної особи АТ «АБ «Радабанк» від 15.05.2020 року від імені ОСОБА_1 виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Постанова про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 11.03.2024 року, з наступним запитанням для вирішення експерів: «Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» АТ «АБ «РАДАБАНК» від 15.05.2020 року від імені ОСОБА_1 ОСОБА_1 чи іншою особою?»

Проведення судової експертизи доручено завідувачу сектору почеркознавчих досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Донецького НДЕКЦ МВС Маліковій Марині Вікторівні, яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення почеркознавчої та лінгвістичної експертиз за експертною спеціальністю 1.1.Дослідження почерку і підписів (свідоцтво видане ЕКК МВС України N?451 від 16.03.1994, підтверджено 22.09.2020).

Судовий експерт ОСОБА_10 , відповідно до Висновків експерта від 10.04.2024 року №СЕ 19/105-24/2451-ПЧ зазначає, що: Підписи від імені ОСОБА_1 в графах:«Особистий підпис:» та «Від імені Клієнта» у заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (відкриття та обслуговування поточних рахунків) N?13120/БРФ/16 від 15.05.2020 АТ «АБ «Радабанк»» від імені ОСОБА_1 , виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Постанова про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 11.03.2024 року, з наступним запитанням для вирішення експерів: «Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві-згоді на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» від 15.05.2020 року від імені ОСОБА_1 ОСОБА_1 чи іншою особою?».

Відповідно до Висновків експерта від 10.04.2024 року №СЕ 19/105-24/2458-ПЧ зазначає, що: Встановити, чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у графі під текстом заяви - згоди на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» АТ «АБ «РАДАБАНК»» від 15.05.2020, ОСОБА_1 , або іншою особою, не виявилося можливим тому, що під час порівняння досліджуваного підпису із зразками підписів ОСОБА_1 , встановлено збіги за загальними ознаками (загальним видом, ступенем виробленості, частково за ступенем координації рухів, темпом, будовою, переважною формою рухів, переважною протяжністю рухів, нахилом, формою основи підписів, напрямом основи підписів, ступенем і характером натиску), наявністю діагностичних ознак у досліджуваному підпису і у зразках підписів ОСОБА_1 (датованих після 2018 року), та певні розбіжності за загальними ознаками (частково за ступенем координації рухів).

Також, встановлено окремі збіги й розбіжності за окремими ознаками. При оцінюванні результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіги, ні розбіжності не можуть служити підставою для позитивного або негативного висновку.

Пояснюється це тим, що збіги ознак не утворюють індивідуальної або близької до неї сукупності, оскільки часто зустрічаються в почерках різних осіб. Відносно ж розбіжностей не вдалося встановити: чи є вони варіантами ознак підписів ОСОБА_1 , що не проявилися в наданих зразках, або вони обумовлені навмисною зміною ОСОБА_1 свого підпису або ж ці ознаки, є ознаками почерку іншої особи. Відсутність однозначності в оцінці розбіжностей дозволило вирішити питання про виконавця навіть у ймовірній формі.

Постанова про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 11.03.2024 року, з наступними запитаннями для вирішення експерів: 5.1.Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві на переказ готівки? 19573 від 15.05.2020 року від імені ОСОБА_1 - ОСОБА_1 чи іншою особою?» 5.2. Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у платіжному дорученні N?1 від 15.05.2020 року від імені ОСОБА_1 - ОСОБА_1 чи іншою особою?».

Відповідно до Висновків експерта від 11.04.2024 року №СЕ 19/105-24/2455-ПЧ зазначає, що: По- перше: Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис платника» в заяві на переказ готівки N? 19573 від 15.05.2020 на суму 250 015,00, АТ «АБ «Радабанк», м. Дніпро», платник ОСОБА_1 , виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

По -друге: Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підписи» у платіжному дорученні N?1 від 15.05.2020 на суму 250 000,00, АТ «АБ «Радабанк», м. Дніпро», платник ОСОБА_1 , виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Постанова про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 11.03.2024 року, з наступним запитанням для вирішення експерів: Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві на закриття рахунку АТ «АБ «РАДАБАНК» від 18.05.2020 року від імені ОСОБА_1 - ОСОБА_1 чи іншою особою?

Відповідно до Висновків експерта від 10.04.2024 року №СЕ 19/105-24/2452-ПЧ зазначає, що: Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис особи, що подає заяву» у заяві на закриття рахунку N?9537 АТ «АБ «Радабанк»» від імені ОСОБА_1 від 18.05.2020, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 (на яку послався суд апеляційної інстанції), від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6- 996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18) та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20).

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.»

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19).

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).

Обов`язок із доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Вразовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскільки висновками експертів підтверджено той факт, що підписи у банківських документах, а саме: у заяві-згоді на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «Радабанк» від 15.05.2020 року, в опитувальному листі клієнта-фізичної особи АТ «АБ «Радабанк» від 15.05.2020 року, у заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 15.05.2020 року, у заяві-згоді на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «Радабанк» від 15.05.2020 року, у заяві на переказ готівка № 19573 від 15.05.2020 року на суму 250 015,00 грн, у підписі на платіжному дорученні № 1 від 15.05.2020 року на суму 250 000,00 АТ «АБ «Радабанк» виконано не ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що факт отримання відповідачкою грошей відсутній, а тому Договір позики від 18.05.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 слід визнати недійсним.

Також апеляційний суд наголошує на тому, що визнання ОСОБА_1 підписання договору позики від 18.05.2020 року не підтверджує отримання останньою грошових коштів, що є невід`ємною складовою у справах про стягнення коштів за договором позики, оскільки даний факт спростовано висновками експертів.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказані обставини, судом першої інстанції досліджено не було, у зв`язку з чим висновок про задоволенні первісного позову та про відмову у зустрічному є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд даної справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 7815,21 грн.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним задовольнити.

Визнати недійсним Договір позики від 18 травня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на суму 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 7815 грн. 21 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 6 червня 2024 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи