ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м.Суми

Справа №591/363/23

Номер провадження 22-ц/816/194/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянув у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 11 вересня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до представництва «КІМАКР АЕМ ЛТД», компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» про стягнення витрат на правничу допомогу, відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2022 року у цивільній справі № 591/873/21 частково задоволено її позовні вимоги до відповідачів про поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки та моральної шкоди. Зобов`язано компанію «КІМАКР АЕМ ЛТД» внести до трудової книжки позивачки відомості щодо її прийняття та звільнення з роботи відповідно до укладеного трудового договору № 15 від 03 липня 2020 року. Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь позивачки компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 4658 грн 60 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь держави судовий збір в розмірі 1816 грн 00 коп. Постановою Сумського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року по справі №591/873/21 частково задоволені вимоги її апеляційної скарги та скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу представництва компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» від 03 листопада 2020 року № 468 к/з/тр про звільнення позивачки, поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди та ухвалено в цій частині нове. Скасовано наказ представництва компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» від 03 листопада 2020 року № 468 к/з/тр про звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на посаді менеджера з питань регіонального розвитку представництва компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД». Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 122288 грн 25 коп. Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь позивачки 10000 грн в рахунок компенсації завданої їй моральної шкоди. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідач затримує виконання постанови Сумського апеляційного суду і на момент подачі цього позову не поновив її на роботі, не виплатив компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 4658 грн 60 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 122288 грн 25 коп. та 10000 грн в рахунок компенсації завданої їй моральної шкоди.

Таким чином, зважаючи, що відповідачами не виконуються вказані судові рішення, вбачаються обґрунтовані підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 29 листопада 2022 року до ухвалення рішення по даній справі.

Також, посилаючись на те, що позивачка зазначала страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, приниженні честі та гідності, а також ділової репутації як працівника з яким необґрунтовано, достроково, у порушення встановленого законом порядку були припинені та неправомірно не поновлюються трудові відносини, без забезпечення власником його законних гарантій на працевлаштування, вважає, що за рахунок відповідачів підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Посилаючись на вказане, просила стягнути з представництва «КІМАКР АЕМ ЛТД», компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» середній заробіток за час затримки виконання постанови Сумського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року про поновлення на роботі, починаючи з 29 листопада 2022 року до моменту ухвалення судового рішення по справі; в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої затримкою розрахунку при звільненні в сумі 10 000 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи в Зарічному районному суді м. Суми в сумі 10 000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 45887 грн 21 коп. При виплаті суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь ОСОБА_1 5000 грн 00 коп. в рахунок компенсації завданої моральної шкоди

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп.

Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп.

Будучи незгодною із судовим рішення, компанія «КІМАКР АЕМ ЛТД»подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує відсутністю доказів, які б свідчили про відкриття виконавчого провадження з примусово виконання рішення суду та ухилення відповідача від виконання рішення суду в межах виконавчого провадження. На переконання заявника апеляційної скарги покладення відповідальності за невиконання рішення суду можливе лише за наявності вини особи, тоді як судом не було встановлено вини компанії щодо невиконання рішення суду про поновлення на роботі. Вважає, що належною особою, яка відповідальна за виконання рішення суду повинна бути саме представництво компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД», на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Позивачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2022 року у справі № 591/873/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до представництва «КІМАКР АЕМ ЛТД», компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» про поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки та моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано компанію «КІМАКР АЕМ ЛТД» внести до трудової книжки ОСОБА_1 відомості щодо її прийняття та звільнення з роботи відповідно до укладеного трудового договору № 15 від 03 липня 2020 року; стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 4658 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у зазначеній справі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу представництва компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» від 03 листопада 2020 року № 468 к/з/тр про звільнення ОСОБА_1 , поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове. Скасовано наказ представництва компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» від 03 листопада 2020 року № 468 к/з/тр про звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на посаді менеджера з питань регіонального розвитку представництва компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД». Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 122288 грн. 25 коп. Стягнуто з компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» на користь ОСОБА_1 10000 грн. в рахунок компенсації завданої їй моральної шкоди. В іншій частині рішення залишене без змін.

09 грудня 2022 року позивачка звернулася до відповідачів з вимогою щодо негайного виконання постанови Сумського апеляційного суду (а.с. 14-16).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не виконано постанову Сумського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, якою вирішено поновити позивачку на посаді менеджера з питань регіонального розвитку представництва компанії «КІМАКР AЕM ЛТД», а тому наявні підстави для стягнення з цього відповідача середній заробіток на підставі ст. 236 КЗпП України. Також, бездіяльність відповідача компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД», яка виразилась у зволіканні з виконанням судового рішення про поновлення позивачки на роботі та несплаті їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу, призвели до порушення її законних прав, завдали моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 711/8446/16-ц (провадження № 14-37цс19) вказано, що: «стаття 236 КЗпП передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (висновок Верховного Суду України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року у справі № 461/7423/21 (провадження № 61-872св23) зазначено, що: «належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 501/4019/21-ц, провадження № 61-9103св22).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. […]

Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц. Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду цієї справи Верховний Суд не встановив.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період».

Судом встановлено та не спростовується відповідачем в доводах апеляційної скарги, що станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, постанова Сумського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року відповідачем виконано не було, наказ про поновлення на роботі позивача не видано, до виконання роботи позивача також не було допущено, що відповідно до ст. 236 КЗпП України є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Не пред`явлення постанови Сумського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року до примусового виконання, не звільняє відповідача від обов`язку виконати рішення суду, яке набрало законної сили. Такий обов`язок виник у компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД»негайно після проголошення рішення суду.

Колегія суддів відхиляє також і доводи апеляційної скарги в частині стягнення середнього заробітку з неналежного відповідача, адже представництво компанії не є юридичною особою, а тому відповідно до вимог ст. 48 ЦПК України не може бути стороною у справі.

Таким чином, посилання та доводи заявника апеляційної скарги, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу компанії «КІМАКР АЕМ ЛТД» залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов