Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/11354/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом.

12 січня 2024 ОСОБА_2 подала клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи із зазначенням запитань, які підлягають дослідженню. Клопотання мотивувала тим, що предметом дослідження є фінансово - кредитні операції за кредитним договором №0 від 31.03.2008 починаючи з 2008 року, тобто загалом за 12 років, а тому таке дослідження потребує спеціальних знань та складних математичних розрахунків судового експерта відповідної спеціалізації.

Вказувала, що позивач у розрахунках заборгованості за кредитним договором, які надані суду, не врахував оплати, які були здійснені нею та поручителем ОСОБА_3 , в рахунок погашення тіла кредиту.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 березня 2024 року клопотання відповідача задоволено і призначено у даній цивільній справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_4 зі спеціалізацією (пр. Незалежності, 111, м. Чернівці, 58000). Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від дачі висновку та за дачу завідомо неправдивого висновку за статті 384, 385 КК України. Витрати за проведення судово-економічної експертизи покладено на ОСОБА_2 . Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

У поданій апеляційній скарзі, позивач просить вказану ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Визнати зловживання відповідачем процесуальними правами шляхом заявлення необґрунтованого клопотання.

Зазначає, що дана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в ній не відповідають обставинам справи.

Вказує. що сплачені кошти в сумі 342 000,00 грн враховані позивачем при розрахунку заборгованості в його заяві про збільшення розміру позовних вимог від 01 березня 2023 року.

Для встановлення цієї обставини достатньо дослідити лише чотири квитанції (від 24.05.2019, 25.06.2019 (дві квитанції), 24.10.2019) та виписки з рахунку позивача п/р № НОМЕР_1 за вказані дати. Суд першої інстанції вирішив, що для цього потрібні спеціальні знання у сфері економіки, але не вказав, які саме. Тобто експерту доведеться дослідити 4 квитанції та виснувати про зарахування чи не зарахування 26200 грн. Інших посилань на невідповідність розрахунків відповідача банківським випискам не наводиться. Для встановлення вказаних обставин не потрібні спеціальні знання, а потрібно лише дослідити матеріали справи та застосувати норми законів.

Крім того, в справі №295/15568/18 за його позовом до відповідача та поручителя за кредитним договором було призначено проведення експертизи для визначення суми заборгованості відповідача за кредитним договором. Дана справа на експертизу направлялась чотири рази. Експертиза так і не була проведена внаслідок її не проведення оплати з боку відповідача. Таке зловживання права відповідачем призвело до затягування розгляду справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить відмовити в її задоволенні (а.с.61-67).

У судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу не визнали і просили залишити її без задоволення.

За клопотанням позивача апеляційним судом було забезпечено технічну можливість проведення розгляду справи з його участю у режимі відеоконференції.

28 травня 2024 року у зв`язку із відключенням електропостачання за місцем проживання позивача та неможливістю приймати участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції за його клопотанням розгляд апеляційної скарги було відкладено на 04.06.2024 на 12 годину 30 хвилин.

04 червня 2024 року ОСОБА_1 повторно надіслав клопотання про відкладення судового засідання із вище вказаних причин.

Приймаючи до уваги, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву ( частина 5 статті 212 ЦПК України), а також враховуючи що позивач був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отримані докази, у тому числі пояснення сторін та висновки експертизи мають бути оцінені судом за правилами статті 89 ЦПК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Враховуючи вищевикладене, експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

Як убачається із матеріалів справи, предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із наявністю заборгованості відповідача по кредитному договору.

Клопотання ОСОБА_5 про призначення по справі судової економічної експертизи обґрунтовано тим, що у долучених позивачем розрахунках заборгованості за кредитним договором, не враховано сплату коштів нею та поручителем ОСОБА_3 в рахунок погашення тіла кредиту.

Приймаючи до уваги, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у фінансово-економічній сфері, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а також те, що сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, колегія суддів дійшла висновків, що доводи апеляційної скарги є неприйнятними і задоволенню не підлягають.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про призначення судової експертизи постановлена з дотриманням норм процесуального права і правових підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 06 червня 2024 року.