РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р. Справа № 597/197/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судового засідання Лопушняк З.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , дійсною вартістю: 33435 грн. 00 коп. куди входить: житловий будинок літери «А», яке належало, як члену колгоспного двору померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Данильчук Н.Б. подав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги, підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Товстенської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання в якому просить розгляд справи проводити без їх участі, щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Нововолинськ, Волинського району Волинської області, помер батько позивачки ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №156.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Садки, Чортківського району Тернопільської області, померла матір батька, баба позивачки - ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис №10.

Згідно ст.1266 ЦК України, право на спадкування за правом представлення мають внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки №239 виданої 17.11.2023 року старостою Шутроминського старостинського округу Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області Віталієм Зятиком, зі спадкодавцею ОСОБА_2 на момент її смерті постійно проживала її внучка ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належало її, як члену колгоспного двору на 05.08.1992 року.

Відповідно до виписки з господарської книги виданої Шутроминським старостинським округом Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 17.11.2023 року №238, будинковолодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , головою та членами двору були: ОСОБА_2 .

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та оформлення права власності на ціле будинковолодіння, позивачка звернулася із заявою до державної нотаріальної контори в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказане майно. Проте, на вищевказану заяву держаний нотаріус виніс постанови №479/02-14, від 28.10.2023 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане майно.

Відповідачем по справі є Товстенська селищна рада Чортківського району, Тернопільської області, оскільки інших спадкоємців крім позивачки у померлої немає і в разі не успадкування майна померлої, селищна рада може звернутися в суд та визнавати спадщину відумерлою.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України.

Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 своєчасно прийняла, як спадкоємець по закону ОСОБА_1 , оскільки проживала з померлою разом на момент її смерті в одному будинковолодінні АДРЕСА_1 .

В будинковолодінні, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , головою та членами двору були: ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в по господарській книзі та відомості щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспних дворів належав на праві спільної сумісної власності в рівних частках голові і членам колгоспного двору.

Статтею 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкування на загальних підставах.

При цьому, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширювалася на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також у разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З огляду на викладене, суд доходить до переконання, що даний позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належало, як члену колгоспного двору померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.10, 12, 76, 77, 81-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , спадкоємицею за правом представлення, право власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 , дійсною вартістю: 33435 грн. 00 коп. куди входить: Житловий будинок літери «А», яке належало, як члену колгоспного двору, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.05.2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товстенська селищна рада Чортківського району, Тернопільської області, смт.Товсте вул.Українська, буд. 84, Чортківського району Тернопільської області, .

Суддя Ірина ТОРСЬКА