Провадження № 22-ц/811/429/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року в складі судді Палюх Н.М у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У грудні 2023 року позивач ПрАТ «Львівобленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

22 січня 2024 року представник відповідача подав до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі, оскільки відповідач ОСОБА_1 є майором медичної служби та перебуває на військовій службі у Військовому ліцеї Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, тобто, ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Представник позивача клопотання заперечила, покликаючись на те, що відповідачем не надано доказів, що Військовий ліцей Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного переведений на воєнний стан або залучений до проведення антитерористичної операції. Крім цього, довідка №17 від 09.01.2024 не свідчить про постійне перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, а також з цієї довідки не можливо ідентифікувати особу, якій видана така довідка. Просила відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року зупинено провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвалу суду оскаржив позивач ПрАТ «Львівобленерго», вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, оскільки при постановленні такої судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, суд неналежно дослідив та надав оцінку довідці № 17 від 09.01.2024 Військового ліцею Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, яку покладено в основу оскаржуваної ухвали.

З наданої довідки не вбачається, що ліцей переведений на воєнний стан або залучений до проведення антитерористичної операції, як і не засвідчує ця довідка про постійне перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Також, ця довідка не містить жодної інформації про залучення ОСОБА_1 до виконання завдань у зоні бойових дій, із такої не можливо ідентифікувати особу, якій така видана.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 є майором медичної служби, а оскільки відповідач є 1961 року народження, він не може перебувати на військовій службі, зважаючи на те, що його вік перевищує граничний вік перебування на такій.

Позивач має сумніви, що зазначена довідка видана відповідачу, а не його однофамільцю.

Покликаючись на судову практику зазначає, що касаційний суд визнав недостатніми доказами для встановлення відносин військовослужбовців, довідки та листи з військових частин.

Стверджує, що військова служба відповідача у Військовому ліцеї Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не може бути підставою для зупинення провадження у справі № 462/10136/23.

Звертає увагу на те, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В апеляційній скарзі заявлено про попередній розмір судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10400,00 грн.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2024 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до довідки №17 від 09.01.204, є майором медичної служби та перебуває на військовій службі у Військовому ліцеї Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, відтак, існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

Враховуючи зазначене, суд задовольнив клопотання представника відповідача та зупинив провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом оцінки у даному провадженні є процесуальне рішення суду першої інстанції від якого залежить можливість продовження розгляду судом першої інстанції даного спору, при цьому, обґрунтовуючи незаконність оскаржуваної ухвали, апелянт наводить взаємовиключні доводи, оскільки в одному випадку стверджуючи про те, що наданою стороною відповідача довідкою не можливо ідентифікувати відповідача та припускає про належність такої однофамільцю останнього, в іншому випадку зазначає, що військова служба відповідача у Військовому ліцеї Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не може бути підставою для зупинення провадження у даній справі.

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що відповідна підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Так, указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено військовий обов`язок. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Іншими словами, для висновку про можливість зупинення провадження у справі, як виконання обов`язку визначеного п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суду необхідно представити чіткі докази (інформацію) про перебування учасника справи у складі Збройних Сил України, зокрема, у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та залучення його до виконання бойових завдань на території України з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації.

При цьому, визначена законодавцем підстава для зупинення провадження не говорить про неможливість участі у розгляді справи, тому не повинна розглядатися через таку призму, а про обов`язок суду вчинити у конкретний спосіб за наявності відповідних підстав.

Таким чином, зупинення провадження у справі, як виконання судом обов`язку визначеного законодавцем, не може свідчити про перешкоджання позивачу у реалізації конституційного права на захист чи процесуального на участь у судовому засіданні.

В свою чергу, за змістом частини 5 ст. 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

З наданих позивачем матеріалів слідує, що відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак станом на подання позову та розгляду справи в апеляційному суду, останньому повних 62 роки (а.с 54-57).

Згідно із наданою стороною відповідача довідкою Військового ліцею Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 18 від 09.01.2024, майор військової служби ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовому ліцеї Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (а.с. 82).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність доказів приналежності такої довідки (інформації) саме відповідачу, більше того така інформація підтверджується відповіддю ліцею на адвокатський запит від 26.01.2024 де зазначено, що ОСОБА_1 перебуває а військовій службі у Військовому ліцеї Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 26 вересня 2019 року (а.с. 137).

Крім зазначеного, у відповіді йдеться про те, що Військовий ліцей Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до проведення бойових дій не залучається.

Відповідач ОСОБА_1 приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях з 24.07.2017 по 23.06.2018, у відрядження в зону бойових дій за період з 26.12.2023 по 26.01.2024 не вибував.

Колегія суддів звертає увагу на те, згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про Збройні Сили України» особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Враховуючи наведене, а також надану стороною відповідача інформацію, колегія суддів приходить беззаперечного переконання про те, що ОСОБА_1 належить до військовослужбовців Збройних Сили України, оскільки проходить військову службу у військовому навчальному закладі, який входить у загальну структуру Збройних Сил України, а засновником такого є Міністерство оборони України.

В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Аналіз пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.03.2023 у справі №756/3462/20.

При цьому, зазначене Положення не виключає можливість залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, тому доводи апеляційної скарги про досягнення ОСОБА_1 граничного віку перебування на військовій службі, не заслуговують на увагу.

У постанові від 04 липня 2023 року у справі № 359/7297/22 Верховний Суд дійшов висновку, що встановивши, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, що залучена та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави-окупанта, особисто бере участь та виконує завдання в єдиній системі протиповітряної оборони України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Таким чином, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Разом з цим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 на даний час проходить лише військову службу у військовому навчальному закладі, який до проведення бойових дій не залучається, що не позбавляє його можливості ефективного використання своїх процесуальних прав, у тому числі, діяти через представника, тому суд першої інстанції з порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В свою чергу, оскільки розподіл судових витрат проводиться відповідно до ст. 141 ЦПК України по завершенню розгляду справи, тобто після ухвалення рішення по суті спору, при цьому, такий не завершено, вимога апеляційної скарги про розподіл судових витрат є передчасною, що свідчить про часткову підставність апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 26 березня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк