Справа № 525/992/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуба Г.А.
за участю секретаря - Черниш О.М.,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
30.10.2023 вказана справа за підсудністю надійшла до Київського районного суду м. Харкова та розподілена судді Зубу Г.А.
Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Відповідно до довідки з Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР від 02.11.2023, яка надійшла до суду 03.11.2023, відповідач значиться зареєстрованим у період по 06.02.2020 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
30.01.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що кредитний договір з ТОВ «Укркредит фінанс» він не укладав та не підписував. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом, який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Посилається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення йому, підтвердження ним пропозиції щодо укладання договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладання кредитних договорів у формі електронного правочину, що вказує на неукладеність вказаного договору. Крім того, зазначає, що розрахунок заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки він є внутрішнім документом банку, та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи видавались кредитні кошти, та правильність нарахування відсотків. Таким чином, вказує, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не довів укладання договору з ним на умовах, що вказані в наданій копії договору, не довів перерахування йому тіла кредиту , не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку,надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
Крім того, виклик відповідача також здійснювався через офіційний сайт судової влади України, відповідно до приписів ч.10 ст. 187 ЦПК України.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надавав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
П. 7.7 Договору передбачено, що Кредитний Договір разом із Правилами надання споживчих кредитів, паспорту споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, складають єдиний договір, в якому визначені всі його істотні умови.
Відповідно до п. 2.1 Правил відкриття кредитної лінії ( надання споживчих кредитів) цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1.2. даного кредитного договору, кредитодавець відкриває кредитну лінію шляхом надання грошових коштів для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані проценти.
Згідно п. 2.5. Договору Періодичність внесення платежів за користування Кредитом після закінчення Заявленого строку здійснюється відповідно до пункту 3.5. 3.9. цього Договору та обчислення загальної вартості Кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за весь строк кредитування Договору відповідно до Методики Національного банку України визначені у Додатку 3 до цього Договору.
Згідно п. 2.6. Договору Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі Кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, в наступних розмірах: Стандартна процентна ставка 3% (три цілих, нуль десятих відсотка) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою). Знижена процентна ставка 2% (дві цілих, нуль десятих відсотка) (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов , визначених п.п. 3.4 3.9. цього Договору). Пільгова процентна ставка 0,01% (нуль цілих, одна сота відсотка) (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 3.4. 3.6. цього Договору).
Згідно п. 2.8. Договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів (до 26.08.2022) з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Строк Договору є рівним Строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.
Згідно п. 3.1. Договору Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю отриманий кредит, проценти за користування Кредитом та нараховану Кредитодавцем неустойку (якщо така буде) не пізніше ніж в останній календарний день Строку кредитування, вказаного у п. 2.8. цього Договору шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що затверджені Кредитодавцем та діють на дату цього Договору (далі Правила).
Відповідно до п. 3.5. Договору Позичальник та Кредитодавець дійшли згоди, що обов`язок здійснити першу сплату процентів за користування Кредитом протягом Заявленого строку виникає у Позичальника в останній календарний день Заявленого строку. В подальшому Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування Кредитом на 21 календарний день після закінчення Заявленого строку та кожен наступний 21 календарний день користування кредитом (далі: День сплати процентів). Розмір процентів за користування Кредитом належний до сплати на відповідний День сплати процентів, зазначається у Особистому кабінеті Позичальника.
П. 3.6. Договору передбачено, що Сума процентів до сплати в останній календарний день Заявленого строку у разі використання Позичальником права користування за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою, складає: 4 536 (чотири тисячі п`ятсот тридцять шість) грн. У разі користування Позичальником Кредитом у Заявлений строк, за Стандартною процентною ставкою: сума процентів до сплати 6 804 (шість тисяч вісімсот чотири) грн.
Відповідно до п. 3.7. Договору, якщо Позичальник сплачує Проценти за користування Кредитом протягом Заявленого строку в останній календарний день Заявленого строку, то такі проценти нараховуються на неповернену суму кредиту за ставкою, вказаною у п. 3.4. цього Договору. В подальшому, якщо Позичальник, як Сумлінний Позичальник, сплачує проценти за користування Кредитом не пізніше ніж кожний черговий день сплати процентів, то проценти нараховуються на неповернену суму Кредиту за Зниженою ставкою, зазначеною у п. 2.6. цього Договору та (на дату укладення цього Договору) складають: 4 536 (чотири тисячі п`ятсот тридцять шість цілих, нуль десятих відсотка) грн. Знижена процентна ставка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника, з метою сумлінного користування кредитом.
Згідно п. 3.8. Договору, якщо позичальник не скористається правом користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою при виконанні умов, передбачених п. 3.7. цього Договору, то сплата Процентів за користування Кредитом після останнього календарного дня Заявленого строку та/або після відповідного дня сплати процентів здійснюється за стандартною ставкою.
Згідно п. 3.9. Договору, право користування Кредитом за зниженою процентною ставкою може бути відновлено, якщо Позичальник у наступний день сплати процентів здійснить сплату всієї суми процентів за фактичний строк користування Кредитом за стандартною ставкою та подальшого дотримання порядку сплати процентів, визначеного в п. 3.5. Договору. Знижена процентна ставка застосовується знову, починаючи з наступного дня за днем сплати всієї суми процентів нарахованих за відповідний час користування Кредитом.
У пункті 8 «Реквізити сторін» наданого суду примірнику договору про відкриття кредитної лінії № 0835-3383зазначено, що договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля А659).
Крім того, електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля А659) відповідач підписав Правила відкриття кредитної лінії ( надання споживчих кредитів) та Паспорт паспорт споживчого кредиту.
Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима у повному обсязі матеріали справи не містять.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом у повному розмірі не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.
Отже, між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правовідносини в даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України ( далі ЦК України ), Законом України «Про захист прав споживачів», а також Законом України «Про електронну комерцію».
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч.1 статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 статті 202 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі Закону) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Проаналізувавши зазначені постанови Верховного Суду, можна дійти висновку, що кредитодавець вправі надати доказ підписання договору, що міститься у іншому документі (ч.13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»), навіть у разі відсутності відображення підпису в договорі. Такі дії є законними та свідчать про волевиявлення сторін на укладення договору, тож за таких обставин посилання відповідача в апеляційній скарзі на не підписання кредитного договору є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки спростовуються сукупністю досліджених в цій справі доказами.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
В силу частини 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що в апеляційній скарзі не оспорюється.
За обставинами даної справи позичальник шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора А659, отриманого від відповідача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Як вбачається зі змісту кредитного договору відповідач ознайомлений з текстом самого договору та правилами, а саме з умовами кредитування в обсягах, визначених ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Вказані умови кредитного договору не можна вважати незаконними, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав у повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню кредиту, в зв`язку з чим, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права позивача.
Відповідачем не надано даних, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 0835-3383 в добровільному порядку, а також про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Доводи відповідача, викладені у відзиву, про те що, позивачем не доведено укладання договору на умовах, що вказані в наданій копії договору, перерахування відповідачу тіла кредиту, розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, спростовуються матеріалами справи та доказами наданими позивачем.
Доказів, на підтвердження доводів, викладених у відзиву, відповідачем не надано, а за відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.
Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з даним позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 279, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн.., 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407);

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 29.04.2024.

Суддя - Г.А. Зуб