УХВАЛА

03 червня 2024 року

м. Київ

справа № 561/323/24

провадження № 61-7096ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Вараська мистецька школа» Вараської міської ради, Комунального закладу «Мистецька школа» Володимирецької селищної ради, Комунального закладу «Дитяча школа мистецтв» Зарічненської селищної ради, Комунального закладу «Вербська дитяча музична школа» Вербської сільської ради, Комунального закладу «Козинська дитяча школа мистецтв» Козинської сільської ради, Комунального закладу «Мистецька школа» Мирогощанської сільської ради, Комунального закладу «Млинівська музична школа» Млинівської селищної ради, «Школа мистецтв Дубенської міської ради», Комунального закладу «Радивилівська дитяча школа мистецтв» Радивилівської міської ради, Комунального закладу «Березнівська музична школа» Березнівської міської ради, Комунального закладу «Шубківська школа мистецтв імені Анатолія Пузирка» Білокриницької сільської ради, Комунального закладу «Городоцька школа мистецтв» Городоцької сільської ради, Деражненської дитячої музичної школи Деражненської сільської ради, Здолбунівської музичної школи Здолбунівської міської ради, Зорянської школи мистецтв Зорянської сільської ради, Комунального закладу «Клеванська музична школа» Клеванської селищної ради, Комунального закладу «Оржівська музична школа» Клеванської селищної ради», Комунального закладу «Школа мистецтв» Корнинської сільської ради, Костопільської дитячої школи мистецтв Костопільської міської ради, Мізоцької музичної школи Мізоцької селищної ради, Комунального закладу «Острозька школа мистецтв» Острозької міської ради, Комунального закладу «Оженинська школа мистецтв» Острозької міської ради, Рівненської дитячої музичної школи № 1 ім. М. В. Лисенка, Комунального закладу «Рівненської музичної школи № 2» Рівненської міської ради, Комунального закладу «Квасилівська дитяча музична школа» Рівненської міської ради, Комунального закладу «Школа мистецтв» Шпанівської сільської ради, Комунального закладу Клесівської дитячої музичної школи Сарненської районної ради, Комунального закладу «Степанська дитяча музична школа» Сарненської районної ради, Музичної школи Дубровицької міської ради, Комунального закладу «Дитяча музична школа» Рокитнівської селищної ради, Комунального закладу «Сарненська дитяча музична школа» Сарненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Рівненська обласна державна адміністрація, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити розгляд звернення, виплату компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів, яка полягає у нездійсненні розгляду його звернення, надісланого Рівненською обласною державною адміністрацією щодо передання інформації, зобов`язати відповідачів здійснити розгляд його звернення та сплатити компенсацію в розмірі 2 000,00 грн.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2024 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що спір у вказаній справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, оскільки стосується спору фізичної особи з органом місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та рішень чи бездіяльності такого органу, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2024 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, справу передати до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки відповідачі не є суб`єктами владних повноважень, при цьому, заявник звернувся до Рівненської обласної адміністрації із зверненням відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян», вказаний спір не публічно-правовим, відповідно підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 463/6961/18.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 362/5657/17.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначаються Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (стаття 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

У постанові Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі № 757/57620/20 (провадження № 61-610св22) зазначено, що «відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача (частина друга статті 23 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»). В частині третій статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України».

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення (підпункт 1 пункту «а» частини першої статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради (частини перша, друга статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідачі у цій справі підпорядковуються міським, селищним, районним радам, які є суб`єктами владних повноважень у розумінні положень КАС України та виконують окремі владні управлінські функції або делеговані повноваження.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, вказаний спір стосується визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання відповідачами відповіді на звернення, поданого ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, яке є суб`єктом владних повноважень.

Тобто, у наведеному випадку принципово має значення, що ОСОБА_1 звернувся хоча і на підставі Закону України «Про звернення громадян», проте вказане звернення щодо закладів освіти надіслано до розпорядника публічної інформації - Рівненської обласної державної адміністрації, тобто сам заявник визначив надавача інформації - суб`єкта владних повноважень та зміст інформації - суспільна інформація щодо закладів освіти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на встановлення правомірності рішення, дій чи бездіяльності закладів освіти, які підпорядковуються сільським, селищним, міським радам, які реалізують публічно-правові повноваження при розгляді, зокрема звернень громадян щодо суспільної (публічної) інформації, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд вважає безпідставним посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 463/6961/18, оскільки зазначене судове рішення ухвалене за інших фактичних обставин та іншого правового регулювання, а саме у справі щодо права на освіту, тобто захист суб`єктивного приватноправового права.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судом, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування апеляційним судом норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2024 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Вараська мистецька школа» Вараської міської ради, Комунального закладу «Мистецька школа» Володимирецької селищної ради, Комунального закладу «Дитяча школа мистецтв» Зарічненської селищної ради, Комунального закладу «Вербська дитяча музична школа» Вербської сільської ради, Комунального закладу «Козинська дитяча школа мистецтв» Козинської сільської ради, Комунального закладу «Мистецька школа» Мирогощанської сільської ради, Комунального закладу «Млинівська музична школа» Млинівської селищної ради, «Школа мистецтв Дубенської міської ради», Комунального закладу «Радивилівська дитяча школа мистецтв» Радивилівської міської ради, Комунального закладу «Березнівська музична школа» Березнівської міської ради, Комунального закладу «Шубківська школа мистецтв імені Анатолія Пузирка» Білокриницької сільської ради, Комунального закладу «Городоцька школа мистецтв» Городоцької сільської ради, Деражненської дитячої музичної школи Деражненської сільської ради, Здолбунівської музичної школи Здолбунівської міської ради, Зорянської школи мистецтв Зорянської сільської ради, Комунального закладу «Клеванська музична школа» Клеванської селищної ради, Комунального закладу «Оржівська музична школа» Клеванської селищної ради», Комунального закладу «Школа мистецтв» Корнинської сільської ради, Костопільської дитячої школи мистецтв Костопільської міської ради, Мізоцької музичної школи Мізоцької селищної ради, Комунального закладу «Острозька школа мистецтв» Острозької міської ради, Комунального закладу «Оженинська школа мистецтв» Острозької міської ради, Рівненської дитячої музичної школи № 1 ім. М. В. Лисенка, Комунального закладу «Рівненської музичної школи № 2» Рівненської міської ради, Комунального закладу «Квасилівська дитяча музична школа» Рівненської міської ради, Комунального закладу «Школа мистецтв» Шпанівської сільської ради, Комунального закладу Клесівської дитячої музичної школи Сарненської районної ради, Комунального закладу «Степанська дитяча музична школа» Сарненської районної ради, Музичної школи Дубровицької міської ради, Комунального закладу «Дитяча музична школа» Рокитнівської селищної ради, Комунального закладу «Сарненська дитяча музична школа» Сарненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Рівненська обласна державна адміністрація, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити розгляд звернення, виплату компенсації.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян