Справа № 496/1659/23
Провадження № 2/496/73/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Гончаренко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10.10.2013 року у справі № 650/1325/13-ц на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову вказано, що з 22.09.2012 року по 28.12.2012 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 10.10.2013 року рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 21.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який триває і зараз. Під час перебування у даному шлюбу у позивача народилося два сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , які від народження і до теперішнього часу перебувають на його утриманні. Тобто, після визначення судом розміру аліментів на першу дитину, у позивача народилося ще дві дитини. Окрім двох синів та дружини, яка з 03.12.2021 року і по теперішній час не працює, на утриманні позивача також перебувають батьки його дружини - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_8 перебуває на диспансерному обліку в ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр» з діагнозом Неходжкінська В-клітинна лімфома, час від часу проходить стаціонарне лікування та потребує постійного нагляду онколога. Вищевказані обставини свідчать про зміну сімейного стану та матеріального становища, оскільки окрім витрат на утримання членів сім`ї позивача, з`явилися додаткові витрати на лікування його тещі, що потребує значних коштів. ОСОБА_1 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, дружину - ОСОБА_9 та батьків дружини - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка має онкологічне захворювання та потребує постійного лікування.

Таким чином, відповідно до положень ст. 192 СК України наявні підстави для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 щомісяця, на думку позивача, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмове клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності, вирішення позову залишила на розсуд суду.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10.10.2013 року у справі № 650/1325/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.09.2013 року до повноліття дитини.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим Кам`янець-Подільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

21.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

До складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_7 , 1950 року народження (тесть); ОСОБА_9 , 1988 року народження (дружина); ОСОБА_5 , 2017 року народження (син); ОСОБА_6 , 2018 року народження (син), що підтверджується довідкою КП «УК «Добробут» № 2106 від 17.12.2019 року.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_5 , ОСОБА_11 на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду офіційно не була працевлаштована.

ОСОБА_8 встановлено діагноз: Неходжкінська В-клітинна лімфома. Кл.гр. ІІ. Стан після 4 к ПХТ, що підтверджується випискою 11620 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 01.12.2022 року ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр».

ОСОБА_8 знаходиться на диспансерному обліку в ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр» та з 28.11.2022 року по 01.12.2022 року проходила стаціонарне лікування у вказаній установі. Діагноз: Неходжкінська В-клітинна лімфома. Кл.гр. ІІ. Стан після 4 к ПХТ, що підтверджується довідкою ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр» № 767 від 01.12.2022 року.

10.11.2023 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області було видано судовий наказ по справі № 676/7744/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09.11.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч. 2 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 та від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 , серед іншого зазначив, що на його утриманні перебувають батьки його дружини - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_8 має онкологічне захворювання та потребує постійного лікування, тому у ОСОБА_1 з`явилися додаткові витрати на її лікування.

При цьому, на підтвердження викладених обставин щодо понесення позивачем додаткових витрат на лікування ОСОБА_8 до суду не надано жодного доказу. В матеріалах справи відсутні відомості про вартість лікування ОСОБА_8 та те, що саме ОСОБА_1 здійснює оплату лікування.

До того ж, у справі міститься довідка КП «УК «Добробут» № 2106 від 17.12.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 не входить до складу сім`ї ОСОБА_12 , а тому не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що ОСОБА_8 знаходиться на його утриманні.

Так само, жодним доказом не підтверджені доводи про те, що ОСОБА_1 матеріально утримує батька своєї дружини - ОСОБА_7 . Та обставина, що останній входить до складу сім`ї позивача не свідчить про те, що ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги за станом здоров`я чи низьким рівнем доходу, та не підтверджує те, що позивач надає матеріальну допомогу.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів тому, що він є єдиною особою, хто має змогу надавати матеріальну допомогу батькам своєї дружини.

Верховний Суд у постанові від 09.09.2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Утім, ОСОБА_1 не повідомив та не надав до суду відомостей про його місце роботи, розмір доходу, або ж доказів перебування його на обліку як безробітна особа, а тому суд позбавлений можливості встановити, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів (10.10.2013 року) погіршилося його матеріальне становище.

Водночас, перебування на утриманні у позивача дружини та двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, адже наявність інших осіб на утриманні, не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку матеріально забезпечувати доньку - ОСОБА_3 .

Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини та певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Також, суд зауважує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, не надано і доказів зміни матеріального стану, стану здоров`я ОСОБА_1 , внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи встановлені у справі обставини, досліджені судом докази, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у задоволенні позову відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 192 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя М.Л. Пасечник