УХВАЛА

05 червня 2024 року

м. Київ

справа № 739/1027/23

провадження № 61-7707ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 08 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі -ТДВ «СК «Альфа-Гарант») про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 03 березня 2021 року, приблизно о 19 год 40 хв, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Нуundаі Еlantra», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Київ-Чоп, зі сторони м. Рівне у напрямку м. Львів, поблизу с. Грушвиця, Рівненського району, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із вантажним малотоннажним фургоном марки «РЕUGEOT РARTNER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Нуundаі Еlantra», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Нуundаі Еlantra», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою за полісом № АР747І444 у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». 29 жовтня 2021 року та 21 грудня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» були надіслані заяви про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 , в межах визначеного ліміту страхового відшкодування в сумі 260 000,00 грн. Однак, виплата страхового відшкодування зупинена відповідачем до набрання законної сили вироком Рівненського районного суду від 17 жовтня 2022 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 березня 2021 року. Позивач вважав рішення ТДВ СК «Альфа-Гарант» безпідставним, оскільки внаслідок ДТП отримано тілесні ушкодження третьою особою - пасажиром автомобіля ОСОБА_1 .

За наведених обставин, позивач просив суд стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на свою користь страхове відшкодування: витрати на лікування у розмірі 129 961,70 грн, за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 14 600,00 грн; за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності у разі встановлення II-ї групи інвалідності у розмірі 108 000,00 грн; моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я у розмірі 7 438,30 грн, а всього, в межах визначеного ліміту - 260 000,00 грн; стягнути, з урахуванням збільшення позовних вимог, з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на свою користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 181 928,77 грн, три відсотки річних у розмірі 12 031,23 грн, інфляційні втрати у розмірі 58 152,60 грн, а всього разом: 252 112,60 грн, а також судові витрати понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» задоволено. Судом стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування: витрат на лікування у розмірі 129 961,70 грн, за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 14 600,00 грн; за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності у разі встановлення II-ї групи інвалідності у розмірі 108 000,00 грн; моральну шкоду, пов`язану із ушкодженням здоров`я у розмірі 7 438,30 грн, а всього в межах визначеного ліміту - 260 000,00 грн. Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 181 928,77 грн, три відсотки річних у розмірі 12 031,23 грн, інфляційні втрати у розмірі 58 152,60 грн, а всього - 252 112,60 грн. Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Додатковим рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2023 року стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір в сумі 4 626 (чотири тисячі шістсот двадцять шість) грн. 93 коп.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08 травня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «СК «Альфа-Гарант» задоволено частково. Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року скасовано в частині стягнення пені у розмірі 181 928,77 грн, трьох відсотків річних у розмірі 12 031,23 грн, інфляційних втрат у розмірі 58 152,60 грн, а всього: 252 112,60 грн та відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року змінено, шляхом викладення першого, четвертого абзаців резолютивної частини рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року, у наступній редакції: «позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, задовольнити частково. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 7 650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят грн.) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.» В іншій частині рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року залишено без змін.

Додаткове рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2023 року змінено, шляхом зменшення суми судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, що підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави з 4 626,93 грн до 2 611,78 грн. В іншій частині додаткове рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2023 року залишено без змін.

Компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 3 764,03 грн, в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 3 570,00 грн, в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 08 травня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 6 частини першої статті 176 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Ціна позову у справі № 739/1027/23 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн, де 3 028,00 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року).

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди заявника з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника (підпункт «в») пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 08 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник