КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/15917/22-ц

номер провадження: 22-ц/824/791/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Стеценка Максима Владленовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року у складі судді Машкевич К.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля.

Позовна заява мотивована тим, що 23 жовтня 2012 року ОСОБА_1 придбала автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_2 , право власності на який було зареєстровано за нею 23 жовтня 2012 року.

Зазначала, що, бажаючи продати вищевказаний автомобіль, вона 26 квітня 2022 року отримала витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого дізналась, що 01 жовтня 2019 року на цей автомобіль було накладено обтяження - застава рухомого майна. Підставою накладення обтяження зазначено договір застави від 24 жовтня 2012 року №847А024001, за яким обтяжувачем є акціонерне товариство «Альфа-Банк», перейменоване в подальшому на АТ «Сенс Банк». Указувала, що на момент придбання транспортного засобу вказане обтяження було відсутнє та накладено лише 01 жовтня 2019 року, тоді як договір купівлі-продажу між сторонами укладено 24 жовтня 2012 року.

Тому позивачка вважала, що на належне їй майно було безпідставно накладено приватне обтяження, у зв`язку з чим порушено її майнові права щодо розпоряджання власністю.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ,вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжувач - АТ «Альфа - Банк», дата реєстрації обтяження - 01 жовтня 2019 року за №27053398.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано приватне обтяження, внесене 01 жовтня 2019 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у вигляді заборони відчуження транспортного засобу автомобіля AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжувач - АТ «Альфа - Банк», дата реєстрації обтяження - 01 жовтня 2019 року, за №27053398.

Стягнуто із АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право власності на спірний автомобіль позивачкою набуто 23 жовтня 2012 року, тобто до того як цей автомобіль в інтересах відповідача був обтяжений заставою на підставі договору застави від 24 жовтня 2012 року. Тому суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем цього автомобіля, оскільки на момент придбання транспортного засобу будь-яких обтяжень на нього накладено не було. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що внесене 01 жовтня 2019 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна у вигляді заборони відчуження цього автомобіля обмежує права ОСОБА_1 на розпорядження своїм транспортним засобом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Стеценко М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка зазначила, що придбала заставний транспортний засіб 23 жовтня 2012 року, однак договір купівлі - продажу автомобіля було укладено 24 жовтня 2012 року, а відтак його реєстрація відбулась того ж дня, оскільки неможливо зареєструвати право власності на транспортний засіб перед укладенням договору купівлі - продажу.

Вказує, що 24 жовтня 2012 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до вимог законодавства України було зареєстроване обтяження на заставний транспортний засіб марки AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ,що підтверджується витягом з вказаного вище реєстру.

Зазначає, що вищезазначений транспорт перебуває в заставі АТ «Сенс Банк».

Вказує, що на момент незаконного відчуження заставного транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна існувало обтяження на транспортний засіб марки AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , а позивачка своїми незаконними діями порушила законні права та інтереси АТ «Сенс Банк».

Стверджує, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено Закону України «Про заставу». У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Наголошує, що АТ «Сенс Банк» не надавало дозволу на відчуження автомобіля AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 . Таким чином, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент відчуження транспортного засобу ОСОБА_1 та станом на день подання апеляційної скарги, наявні відомості про обтяження предмета застави, а саме: транспортний засіб марки AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 . Позивачка не є та не може бути визнаним добросовісним набувачем вказаного автомобіля, а застава спірного транспортного засобу зберігає свою чинність для нового власника.

19 січня 2024 року через «Електронний суд» надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - адвоката Попович С.М., в якому вона зазначає, що 23 жовтня 2012 року ОСОБА_1 придбала автомобіль марки AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , право власності на який за нею було зареєстровано 23 жовтня 2012 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Стверджує, що на момент придбання транспортного засобу вказане обтяження було відсутнє, накладене лише 01 жовтня 2019 року, тоді як договір купівлі - продажу між сторонами укладено 24 жовтня 2012 року. Отже, на належне їй майно було безпідставно накладено приватне обтяження, чим порушено її майнові права щодо розпорядження власністю.

Зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. З урахуванням наведеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Сторони повідомлені судом апеляційної інстанції про судове засідання, призначене на 14 березня 2024 року на 11 год 30 хв., завчасно, в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Позивачка ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик до суду (призначеного на 14 березня 2024 року) 15 лютого 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, надісланого на її поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Представник ОСОБА_1 - адвокат Попович С.М. отримала судову повістку про виклик до суду на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 06 лютого 2024 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Стеценко М.В. отримав судову повістку про виклик до суду на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 06 лютого 2024 року, що підтверджується звітом про підтвердження отримання адресатом вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

За таких обставин сторони у справі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку позивача такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у письмовому клопотанні представника позивача щодо заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що 23 жовтня 2012 року вона придбала автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , право власності на який було за нею зареєстровано 23 жовтня 2012 року, а договір купівлі-продажу між сторонами було укладено 24 жовтня 2012 року. Зазначала, що, бажаючи продати вищевказаний автомобіль, вона 26 квітня 2022 року отримала витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого дізналась, що 01 жовтня 2019 року на цей автомобіль було накладено обтяження - застава рухомого майна, підставою накладення обтяження зазначено договір застави від 24 жовтня 2012 року №847А024001, за яким обтяжувачем є акціонерне товариство «Альфа - Банк», перейменоване в подальшому на АТ «Сенс Банк». Наголошувала, що на момент придбання транспортного засобу вказане обтяження було відсутнє та накладено лише 01 жовтня 2019 року, тоді як договір купівлі-продажу між сторонами укладено 24 жовтня 2012 року.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала такі документи:

ксерокопію паспорта громадянина України, виданого на її ім`я 05 січня 2021 року за № НОМЕР_3 (а.с.5-6);

ксерокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , виданого територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ №3543, з якого слідує, що 02 квітня 2022 року ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 . Датою першої реєстрації цього транспортного засобу в Україні є 23 жовтня 2012 року (а.с.9-10).

витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26 квітня 2022 року, з якого вбачається, що 01 жовтня 2019 року о 17:28:31 на автомобіль марки AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , накладено приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження - договір застави, серія та номер: 847Ф01-ЗАСТ, виданий: 24 жовтня 2012 року, видавник АТ «Укрсоцбанк»; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; боржник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: АТ «Альфа-Банк» (а.с.7-8).

Колегія суддів враховує, що оскільки ідентифікаційний номер транспортного засобу (англ. Vehicle identification number - VIN) автомобіля AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, д.н.з. НОМЕР_5 , на який 02 квітня 2022 рокуза ОСОБА_1 зареєстровано право власності та автомобіль марки AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на який 01 жовтня 2019 року було накладено обтяження на підставі договору застави, серія та номер: 847Ф01-ЗАСТ від 24 жовтня 2012 року є ідентичними - НОМЕР_1, то, відповідно, це є один і той же транспортний засіб.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів того, що вона придбала автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , саме 23 жовтня 2012 року.

Той факт, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданий територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ №3543, ОСОБА_1 02 квітня 2022 року зареєструвала у компетентному органі державної реєстрації право власності на цей автомобіль не свідчить та жодним чином не підтверджує того, що вона придбала цей автомобіль 23 жовтня 2012 року або, як вказано у позові, договір купівлі-продажу між сторонами було укладено 24 жовтня 2012 року.

Колегія суддів враховує, що згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Тобто реєстрація у компетентному органі державної реєстрації право власності на автомобіль є наслідком придбання транспортного засобу та дата такої реєстрації не може передувати правочину на підставі якого особа набула права власності на такий транспортний засіб.

Апеляційний суд приймає до уваги, що зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 про те, що автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 , вперше був зареєстрований в Україні 23 жовтня 2012 року не підтверджує того, що власником цього автомобіля на час його першої реєстрації в Україні була саме ОСОБА_1 .

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом

З метою сприяння ОСОБА_1 в реалізації її прав, передбачених цим Кодексом, а також з метою повного та всебічного розгляду справи, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 у судове засідання 06 лютого 2024 року, Київський апеляційний суд надіслав на її адресу лист від 06 лютого 2024 року, в якому запропонував їй надати документ, що підтверджує дату набуття права власності на автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_6 (а.с.97). Даний лист ОСОБА_1 отримала завчасно, однак прохання апеляційного суду нею було проігноровано.

У відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона придбала автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , саме 23 жовтня 2012 року, то апеляційний суд вирішує дану справу на підставі наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ №3543, ОСОБА_1 зареєструвала у компетентному органі державної реєстрації право власності на спірний автомобіль 02 квітня 2022 року, а відповідно до положень ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», який в даному випаду є спеціальним законом, власники транспортних засобів зобов`язані їх зареєструвати протягом десяти діб після придбання, то колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 набула право власності на автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 , не раніше ніж 23 березня 2022 року.

Тобто, ОСОБА_1 набула право власності на автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 , вже після того, як 01 жовтня 2019 року о 17:28:31 на автомобіль марки AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , було накладено приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження - договір застави, серія та номер: 847Ф01-ЗАСТ, виданий: 24 жовтня 2012 року, видавник АТ «Укрсоцбанк»; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; боржник: ОСОБА_2 ; обтяжувач: АТ «Альфа-Банк».

На користь цього висновку вказує і те, що обтяження накладалось на автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (індекс Харківської області,) і саме з такими ідентифікуючими ознаками цей автомобіль 23 жовтня 2012 року вперше був зареєстрований в Україні, а ОСОБА_1 02 квітня 2022 року отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль AUDI, модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 (індекс Кіровоградської області), де згідно даних паспорта, виданого на її ім`я, вона проживає.

Згідно з ч.4 ст. 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Указані норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19) та від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19).

Відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною 4 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб -платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах, викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19) від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18 (провадження № 61-18857св19), від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19), від 09 червня 2021 року у справі № 643/1735/19 (провадження № 61-1526св20), від 24 червня 2021 року у справі № 757/4536/18 (провадження № 61-3913св21).

Отже, у цій категорії справ судова практика є сталою.

Матеріали справи не містять доказів того, що на час набуття позивачкою спірного автомобіля, який був предметом застави відповідно до договору застави від 24 жовтня 2012 року №847А024001, за яким обтяжувачем є АТ «Альфа-Банк», перейменоване в подальшому на АТ «Сенс Банк», а боржником ОСОБА_2 , таке обтяження було зняте, а застава припинена, тому вказана застава зберегла чинність при переході права власності на предмет застави до позивачки.

До того ж, ураховуючи, що час набуття у 2022 році ОСОБА_1 права власності на автомобіль AUDI модель А5 SPORTBACK, 2012 року, номер об`єкта: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 , застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в інтересах банку, і ОСОБА_1 мала можливість перевірити ці відомості, а відтак відсутні підстави вважати,що вона є добросовісним набувачем цього автомобіля.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що на момент придбання позивачкою транспортного засобу будь-яких обтяжень на нього накладено не було, а внесене 01 жовтня 2019 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна у вигляді заборони відчуження цього автомобіля обмежує права ОСОБА_1 на розпорядження своїм транспортним засобом, не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України, на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля, за безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за подання та розгляд апеляційної скарги АТ «Сенс банк» сплатило судовий збір у розмірі 1 488 грн 60 коп. (а.с.55).

Оскільки колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову в позові, то з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс банк» - адвоката Стеценка Максима Владленовича задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі1 488 грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: