Справа № 347/888/24
Провадження № 22-ц/4808/1497/24
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Шемрай Н.Б.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Кіцули Ю.С.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно сплачених грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно сплачених грошових коштів (аліментів), в обґрунтування якого вказав, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року з нього на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , стягувались аліменти на його утримання в розмірі 1/5 часки від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно. Право на утримання припиняється у разі припинення ОСОБА_3 навчання.

ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу 91 групи медичного факультету, освітньо-професійна програма 227 «Фізична терапія. Ерготерапія» Івано-Франківського національного медичного університету. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану ОСОБА_3 взяв академічну відпустку з 14.09.2022 року по 31.08.2023 року, що підтверджується довідкою від 22 грудня 2022 року №1081 та витягом з наказу від 22 вересня 2022 року №472/2-с. Довідкою №760 від 07.09.2023 року підтверджується, що ОСОБА_3 з 14.09.2022 року по теперішній час (дата видачі довідки) знаходиться в академічній відпустці у зв`язку з тимчасовим прихистком в іншій країні через війну в Україні.

Оскільки син фактично не продовжує навчання, та не виконує освітньої програми, а також, у нього відсутні будь-які витрати пов`язані з навчанням, позивач звернувся до суду з позовною заявою про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 рокуп рипинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 на його утримання у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, що нараховуються на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року, на час перебування ОСОБА_3 в академічній відпустці.

Враховуючи викладене, вважає, що право відповідача ОСОБА_2 на отримання аліментів, а обов`язок позивача по їх сплаті існував виключно на період навчання сина ОСОБА_3 в Івано-Франківському національному медичному університеті, а саме до 14 вересня 2022 року. Позивач продовжував сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина, саме в той час коли повнолітній син, перебував в академічній відпустці за межами України, до винесення рішення судом апеляційної інстанції.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь сплачені ним грошові кошти в якості аліментів за період з 14 вересня 2022 року по 31 січня 2024 року в сумі 131 117, 52 грн, та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно сплачених грошових коштів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що оскільки його повнолітній син перебував у академічній відпустці у нього були відсутні витрати пов`язані з навчанням, тому відсутні підстави для отримання аліментів з 14 вересня 2022 року по 31 січня 2024 року. За час перебування сина в академічній відпустці з 14.09.2022 року по 31 січня 2024 року ним було безпідставно сплачено аліменти на суму - 131 117,52 грн.

Вважає, що в даному випадку підставою для повернення безпідставно отриманих відповідачкою коштів як аліментів на утримання дитини є її недобросовісність, яка, знаючи, що ОСОБА_3 перебуває в академічній відпустці та фактично не продовжує навчання, отримувала аліменти та продовжувала б їх отримувати до закінчення навчання або досягнення сином 23-х річного віку, якби він не зупинив стягнення аліментів на повнолітнього сина рішенням суду.

Вважає висновок суду першої інстанції про те, що йому слід було залучити до участі у справі як відповідача саме ОСОБА_3 який є набувачем і власником коштів, невірним, оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню особу, ОСОБА_2 , зазначала ОСОБА_3 , як третю особу, та з нього було стягнуто аліменти на користь третьої особи, повнолітнього сина, який продовжує навчання. Під час розгляду справи про припинення стягнення аліментів на повнолітню особу, третьою особою, без самостійних вимог виступав - ОСОБА_3 .

У виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №346/5043/22 виданого 15.03.2022 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, стягувачем є ОСОБА_2 .

Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 в Англії продовжував навчання, оскільки ОСОБА_3 не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували ці обставини та факт оплати коштів за житло та навчання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 зазначив, що згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 14.12.2023 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, що нараховуються на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року, на час перебування ОСОБА_3 в академічній відпустці. Стягнення аліментів припинено з 14.12.2023 року.

Вказав, що у даних правовідносинах аліментні кошти перераховувались без будь-якої несумлінності з боку повнолітньої дитини, зворотного позивачем не доведено. Щодо добросовісності поведінки відповідача та третьої особи зазначив, що батько дитини ніколи не цікавився його духовним, фізичним, інтелектуальним розвитком та не утримував дитину. Стягнення з нього аліментів на користь дитини розпочалося, коли ОСОБА_3 вже було 12 років. Позивач не цікавився та на даний час не цікавиться життям ОСОБА_3 , не підтримує жодного контакту зі своєю дитиною. З огляду на це, у відповідача та третьої особи, із врахуванням стандарту добросовісної поведінки, не було морального обов`язку та потреби повідомляти позивача про ті чи інші події у житті ОСОБА_3 , зокрема, що стосуються навчального процесу.

Вважає, що відсутня умова, визначена п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за наявності якої позовні вимоги, а відповідно й апеляційна скарга, могли б підлягати задоволенню.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Від його представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 .

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Від її представника ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 .

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення сплачених аліментів на підставі ст.1212 ЦК України зводяться до повороту виконання рішення, тоді як відповідно до ч.2 ст.445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів поворот виконання рішення не допускається, незалежно від того, в якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Обставин, за яких законом допускається поворот виконання рішення про стягнення аліментів, позивачем не доведено та судом не встановлено.

Також суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є повнолітнім, і саме на його навчання стягувались аліменти, і в силу вимог ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, дійшов висновку, що позивачу слід було залучити до участі як співвідповідача саме ОСОБА_3 , який є набувачем і власником коштів.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.06.2010 року.

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 20.03.2015 року з ОСОБА_1 стягувались аліменти у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08.02.2022 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/5 частки від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно починаючи з 19.10.2021 року і до закінчення ОСОБА_3 , навчання, але не пізніше ніж досягнення ним двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення ОСОБА_3 навчання.

ОСОБА_7 є студентом 2-го курсу 91 групи медичного факультету, освітньо-професійна програма 227 «Фізична терапія. Ерготерапія» Івано-Франківського національного медичного університету. Наказом ректора №472-с з 14.09.2022 року по 31.08.2023 року ОСОБА_3 надана перерва в навчанні (академічна відпустка), що підтверджується довідкою Івано-Франківського національного медичного університету від 22.12.2022 року.

Згідно довідки Івано-Франківського національного медичного університету від 07.09.2023 року ОСОБА_3 з 14.09.2022 року по теперішній час знаходиться в академічній відпустці в зв`язку з тимчасовим прихистком в іншій країні через війну.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 на його утримання у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, що нараховуються на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року, на час перебування ОСОБА_3 в академічній відпустці.

Відповідно до повідомлення державного виконавця від 24.01.2024 року стягнення аліментів припинено.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом спору в цій справі є повернення сплачених позивачем на користь повнолітнього сина, який продовжував навчання, ОСОБА_1 аліментів за період з 14 вересня 2022 року по 31 січня 2024 року в сумі 131 117, 52 грн.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частинами першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги до ОСОБА_2 та просив стягнути безпідставно сплачені в якості аліментів грошові кошти у розмірі 131 117,52 грн за період з 14 вересня 2022 року по 31 січня 2024 року, за час перебування повнолітнього сина ОСОБА_3 в академічній відпустці.

Проте, позивач не залучив до участі у справі як співвідповідача повнолітнього сина ОСОБА_3 на утримання якого позивачем згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 08.02.2022 року сплачувалися грошові кошти і який набув повної правоздатності з часу набуття повноліття.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що аліменти на його утримання перераховувалися на карту матері ОСОБА_2 , але карткою та грошима користувався він.

Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

ОСОБА_3 є повнолітньою особою, є набувачем і власником коштів.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо кола відповідачів у справі, та правильно зазначив, що до участі у справі позивач мав залучити як співвідповідача ОСОБА_3 , який є набувачем і власником коштів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі 337/642/22 (провадження 61-9686св23).

Позивач не заявляв клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_3 як співвідповідача, а з власної ініціативи суд не наділений такими повноваженнями. Зазначене є самостійною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції в цій частині є правильним.

Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно зроблено висновки по суті заявлених вимог, оскільки висновки суду по суті спору щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог мають бути здійснені за належного суб`єктного складу сторін, що узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2024 року в справі № 522/263/22, від 24 квітня 2024 року в справі № 306/513/16-ц, від 13 травня 2024 року в справі № 753/7177/21

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справ № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відмову у задоволенні заявлених вимог, однак помилково дав правову оцінку щодо суті позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення необхідно змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційний суд зробив висновок про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції, тобто правовий результат вирішення спору залишився без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили здня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева