Справа № 930/24/24
Провадження №2/930/221/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Царапори О.П.

за участю секретаря судових засідань: Поліщук Р.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу, за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

Адвокат Ускова С.С., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Немирівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після її смерті, відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт посвідчений 10 листопада 2009 року секретарем Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області за р.№69, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Рідна сестра позивача, ОСОБА_3 , відмовилась від отримання обов`язкової частки у спадщині, про що подала відповідну заяву державному нотаріусу.

Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом на майно ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю прийняв спадщину після смерті матері - подав до Немирівської державної нотаріальної контори відповідну письмову заяву про прийняття спадщини.

У 2017 році державним нотаріусом Кнап Л.П. йому були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали покійної матері: площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 ; та площею 0,4068 га, 0,2611 га та 1,4463 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Ковалівської сільської ради.

У власності матері ОСОБА_2 також знаходився і житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Даний житловий будинок в АДРЕСА_1 був побудований у 1955 році, приналежні до нього господарські будівлі та споруди у період 1958-1990 рр.

Однак, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, через відсутність правовстановлюючих документів на нього та відсутність державної реєстрації права власності на будинок, про що видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У зв`язку з вказаними обставинами позивач позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права на житловий будинок, а тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Виклад позиції відповідача.

Представник відповідача Немирівської міської ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 09.01.2024 року.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

Від представника відповідача Немирівської міської ради, 16.01.2024 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі, витребувано докази.

В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача 20.03.2024 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, та його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9)

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ковалівка, Немирівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10)

Відповідно до заповіту від 10 листопада 2009 року, посвідченого секретарем Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за № 69, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_1 » (а.с.11)

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Вінниця, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.15)

ОСОБА_3 своєю заявою від 23 квітня 2015 року відмовилася від обов`язкової частки спадкового майна, яке залишилося після смерті її матері, ОСОБА_2 (а.с.14)

Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 24 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , враховуючи не надання представником правовстановлюючого документа на вище вказаний житловий будинок та відсутністю державної реєстрації (а.с.24)

Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області 12.05.2017 року № 1106, житловий будинок, який рахувався за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований в системі погосподарського обліку за номером 1537, ст. 6, том 16 (а.с.25)

Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області 27.03.2017 року № 730, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 20 березня 1976 року по день її смерті (а.с.26)

Відповідно до запису в погосопдарській книзі по Ковалівській сільській раді по вул. Миру село Ковалівка Немирівського району Вінницької області за 1991-1995 роки, том 17, ст. 37-38, особовий рахунок № НОМЕР_4 , членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 рік були:

ОСОБА_2 , голова д/г, ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

ОСОБА_1 , син, ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

ОСОБА_6 , невістка, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.27)

Відповідно до довідки, виданої КП «Немирівське РБТІ» № 215 від 12 травня 2017 року, по даним архіву станом на 01.01.2013 рік на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 та іншими особами право власності не зареєстровано (а.с.40)

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, є співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Висновки суду

З матеріалів справи слідує, що будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору.

Станом на день набрання чинності Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року, в ньому були зареєстровані та проживали троє осіб: ОСОБА_2 , голова д/г, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , син, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , невістка, ІНФОРМАЦІЯ_7 , внаслідок цього, домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить указаним особам в рівних частках по 1/3 кожному.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку житлового будинку «А» загальною площею 81,8 кв.м, в тому числі житловою площею 43,7 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а саме: сарай «Б», літня кухня «В», погріб «В/під», сарай «В1», гараж «Г», погріб «Г/під», навіс «г», убиральня «Т», огорожа «1-2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який мала право ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 12, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку житлового будинку «А» загальною площею 81,8 кв.м, в тому числі житловою площею 43,7 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а саме: сарай «Б», літня кухня «В», погріб «В/під», сарай «В1», гараж «Г», погріб «Г/під», навіс «г», убиральня «Т», огорожа «1-2», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який мала право ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Немирівська міська рада, 22800, вул. Соборна, 26, м. Немирів, Вінницька область, Вінницький район, Код .

Суддя О.П. Царапора