Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2024Справа №607/1341/24

15 березня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

- сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заводовська Марія Любомирівна, до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заводовська М.Л., звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказала, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина та вона. Відтак, кожному з них належить по 1/3 частці спірного житлового будинку. За життя 05 липня 2005 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно їй.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, в тому числі на належну йому частку спірного будинковолодіння. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , яка подала нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, та вона.

Зазначила, що 22 вересня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння. Однак, приватним нотаріусом їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії.

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивача адвокат Заводовська М.Л. подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечила проти задоволення позову, а саме щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку спірного будинковолодіння.

Судом встановлено, що 04 березня 1964 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 20 березня 1964 року, виданим с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася позивач ОСОБА_1 , батьками якої зазначено « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10 жовтня 1979 року, виданим Великобірківською селищною Радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25 квітня 1980 року, виданого виконавчим комітетом Великобірківської селищної Ради народних депутатів та реєстраційного напису на вказаному свідоцтві, вчиненого Тернопільським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

З інформаційної довідки за №1012 від 25 жовтня 2023 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з прибудовою загальною площею 78 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м. під літерою «А», хлів з підвалом під літерою «Б», огрожа «І», вимощення «І», який знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області за №820 від 03 жовтня 2023 року, будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_3 . Вказане будинковолодіння відносилось до суспільної групи господарства колгоспний двір, станом на 15 квітня 1991 року члена колгоспного двору були: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина та ОСОБА_1 дочка.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина та ОСОБА_1 дочка.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/3 частці будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 25 липня 2007 року секретарем виконкому Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_7 , зареєстрований в реєстрі за №213, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 01 травня 2023 року, виданим Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №27.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

30 серпня 2023 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. заведено спадкову справу за №74/2023 після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

30 серпня 2023 року ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3 .

Згідно довідки за №443 від 07 червня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 на момент смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ОСОБА_3 за вказаною адресою проживали та були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , онук ОСОБА_8 та онука ОСОБА_9 .

Таким чином, з матеріалів спадкової справи за №74/2023 встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього шляхом подання у встановлений строк заяви про прийняття спадщини.

Окрім того, ОСОБА_1 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_3 , отримавши 22 грудня 2023 року свідоцтва про право на спадину за заповітом на земельні ділянки.

22 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , в тому числі на частку спірного будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. від 22 грудня 2023 року за №317/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 значиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина та ОСОБА_1 дочка.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, кожному члену колгоспного двору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/3 частині будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну йому 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, шляхом подання нотаріусу у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_2 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині, подала приватному нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3 .

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкувала належну йому 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору.

Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заводовська Марія Любомирівна, до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 25 березня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька