Провадження № 22-ц/801/301/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шаміної Ю. А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в м. Вінниці,

у цивільній справі № 127/16417/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 12.08.2019 ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання заяви №б/н від 12.08.2019. Підписанням заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачкою, станом на 19.01.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 31 747,78 грн, з яких: 25 842,16 грн - заборгованість за кредитом, 5 905,62 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У зв`язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в розмірі 31 747,78 грн за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 12.08.2019 та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.08.2019 в розмірі 25 842,16 грн, з яких 25 842,16 грн - заборгованість за тілом кредиту.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже за відсутності належних, допустимих і достовірних доказів того, що на час укладення кредитного договору сторони обумовили в письмовому вигляді відсотки, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а тому стягненню підлягає лише сума фактично отриманих та використаних відповідачкою коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками і ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2024 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, надано відповідачці строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 01 лютого 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п`ятнадцять днів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення прострочених відсотків. ОСОБА_1 була проінформована про умови кредитування та підписала Паспорт споживчого кредиту. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у анкеті-заяві від 12 серпня 2019 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг сторонами погоджено базову процентну ставку в розмірі 43,2 % річних, процентну ставку, яка застосовуються при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 72 % річних, а також розмір щомісячних платежів, строк і порядок їх внесення тощо.

Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідачка добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, а тому посилання місцевого суду на те, що банк не надав документів, які б підтверджували погодження між сторонами всіх умов надання банківських послуг, у тому числі обов`язку позичальника зі сплати процентів, не відповідає фактичним обставинам справи. При цьому надана позивачем виписка за картрахунками відповідача у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства щодо оформлення такої виписки. Отже зазначена виписка та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

Вказує, що у цій справі відсутні обґрунтовані заперечення відповідачки та відповідні докази проти вимог позивача, тому з цих підстав посилання суду на висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 є безпідставним. Факт сплати відповідачкою платежів на погашення відсотків нею не спростований, що в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 12.08.2019 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно з інформацією, викладеною в цій анкеті-заяві, відповідачка підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг.

Вказана заява не містить умов щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 12.08.2019 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.08.2019, виписку з особового рахунку, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, основні умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) підписані відповідачем 12.08.2019, а також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms, статут АТ КБ «ПриватБанк», витяг з Державного реєстру банків та виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідачки перед позивачем за договором б/н від 12.08.2019 станом на 19.01.2023 становить 31 747,78 грн, з яких: 25 842,16 грн - заборгованість за тілом кредита, 5 905,62 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні відсотків, тому в іншій частині рішення суду в силу вимог статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає у повній мірі.

Звертаючись до суду АТ КБ «ПриватБанк» на обґрунтування позовних вимог, зокрема щодо стягнення відсотків за користування кредитом посилалося на укладення між сторонами кредитного договору шляхом приєднання підписання анкети-заяви, умови якого визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку та Тарифами Банку.

Відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитом суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання послуг та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_1 (без зазначення дати її підписання), розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилася з ними, підписуючи 12.08.2019 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку.

Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.

За таких обставин, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, згідно з якою неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви умови та правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» та повідомив споживача про умови кредитування, узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважає узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору.

До позовної заяви також додано банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який відповідачкою не підписаний. Крім того додано примірник Паспорту споживчого кредиту у якому, зокрема, передбачено розмір процентної ставки в межах пільгового період 0,00001% річних, за межами 43,2%, 42% річних, реальна річна процентна ставка (за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду) 0%, 1,56% річних, реальна річна процентна ставка (за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашенню кредита мінімальними платежами) 52,84%, 53,36% річних, та розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4%, 84% річних, отже в доданому позивачем до позовної заяви паспорті споживчого кредиту зазначено інформацію, зокрема, щодо основних умов кредитування та реальної процентної ставки за різними видами кредитних карток: «Універсальна», «Універсальна Голд».

За розрахунками банку, заборгованість за простроченими відсотками становить 5 905,62 гривень.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У частині першій статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У даному випадку інформація щодо розміру процентної ставки міститься в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_1 (без зазначення дати її підписання), де зазначено що процентна ставка для карт Універсальна становить 43,2% відсотків річних, а для карт Універсальна Gold 42,0 %, вказана інформація також вказана в паспорті споживчого кредиту від 12.08.2019.

Зі змісту паспорту споживчого кредиту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 27.08.2019.

Суд першої інстанції, взявши до увагу позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, відхилив як доказ паспорт споживчого кредиту.

АТ КБ «ПриватБанк», не оспорюючи висновків суду першої інстанції в цій частині, посилається на те, що розмір процентної ставки погоджено сторонами в підписаній позичальником заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, який становить базову процентну ставку в розмірі 43,2 %, та процентну ставку, яка застосовуються при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 86,4 % річних, а також розмір щомісячних платежів, строк і порядок їх внесення тощо.

Разом з тим, з наданого банком розрахунку не можливо встановити, з якої саме процентної ставки банк виходив, визначаючи розмір заборгованості за нарахованими та простроченими процентами.

Як убачається з розрахунку заборгованості за договором, позивачем самостійно здійснювалось нарахування процентів за процентною ставкою 3,5% та 3,6% в місяць, і відповідно 42% та 86,4% процентна ставка на прострочений кредит річна.

Окрім того, розміри процентної ставки, що визначені у паспорті споживчого кредитування та заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг суттєво не узгоджується з розмірами процентної ставки, що зазначена у витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Згідно із окремими положеннями статті 14 Закону України «Про споживче кредитування»:

1. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

2. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача.

Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до вказаних положень закону між банком та споживачем укладається договір, який має бути підписаний сторонами.

Натомість матеріали справи не містять підписаного відповідачкою у визначений законом спосіб договору, відповідно до якого можна було б установити, що вона погодилася на ті чи інші умови і яких вона має дотримуватися.

Відсутність заперечень відповідачки проти позову не є безумовною підставою для вирішення позову на користь позивача. Вирішуючи спір, суд керується наданими у справі доказами, які логічно мають вказувати на зміст правовідносин сторін. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, які на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом. Отже, звертаючись до суду, позивач має довести суму виданого кредиту, а також інші складові кредитних правовідносин (розмір процентної ставки, умови відповідальності позичальника тощо). Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності належних доказів, суд робить висновок про недоведеність позовних вимог (повністю або в частині).

Щодо доводів апеляційної скарги в частині виписки по рахунку, то така фактично була врахована судом першої інстанції, оскільки з відповідачки стягнуто заборгованість по тілу кредиту.

Поряд з цим, апеляційний суд зазначає, що виписка по рахунку не пояснює конкретних умов, на яких відбувається кредитування, зокрема розміру процентів, порядку та строків їх сплати.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому підстави вважати, що ОСОБА_1 була ознайомлена саме з умовами кредитування за кредитним договором від 12.08.2019 відсутні.

Отже, нарахування відсотків за користування кредитом, суд апеляційної інстанції не вважає доведеним.

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк», в порушенням вимог частини першої статті 81 ЦПК України, не довів розмір заборгованості за відсотками, вимоги позову в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

В. В. Сопрун