Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8716/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Леньо В.В., за участю секретаря судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивачки ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове майно, немає.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, що належить померлому на праві спільної сумісної власності, згідно Витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241583948 від 25.01.2021 року, сформованого державним реєстратором Староста А.Й. Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Позивачка спадщину після смерті брата прийняла на підставі ч.3 ст. п.1 ст.1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні в нотаріальну контору позивачкою для оформлення спадщини після смерті брата, нотаріусом було роз`яснено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 241583948 від 25.01.2021 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано на праві спільної сумісної власності за позивачкою ОСОБА_1 та за померлим ОСОБА_2 , і в такому разі нотаріус позбавлений виділити частку співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно, оскільки ОСОБА_2 помер. Нотаріус рекомендувала звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, від її представника адвоката Стасюк Ю.П. надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.36).

Представник відповідача - Виноградівсько міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без участі представника Виноградівської міської ради (а.с.30).

Третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленна належним чином, правом на подання письмових пояснень по справі не скористалася, клопотання про відкладення або про проведення судового засідання без її участі на адресу суду не надходило.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Виноградів помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 525 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, що належить померлому на праві спільної сумісної власності, згідно Витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №241583948 від 25.01.2021 року, сформованого державним реєстратором Староста А.Й. Виноградівської міської ради Закарпатської області (а.с.12).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його сестра ОСОБА_1 . Наявність родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується повідомленням Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.37).

Позивачка спадщину після смерті брата прийняла на підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове майно, немає, що підтверджується, довідкою Виноградівської міської ради Закарпатської області № 02.1-22/878 від 23.02.2024 року.

При зверненні в нотаріальну контору позивачкою для оформлення спадщини після смерті брата, нотаріусом було роз`яснено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 241583948 від 25.01.2021 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами зареєстровано на праві спільної сумісної власності за позивачкою ОСОБА_1 та за померлим ОСОБА_2 , і в такому разі нотаріус позбавлений виділити частку співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно, оскільки ОСОБА_2 помер. Нотаріус рекомендувала звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно.

За життя ОСОБА_2 розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок не визначався.

У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень статтей 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Приписами частини 2 статті 372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме: вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (пункт 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

У відповідності до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (пункт 5).

Згідно роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в пункті 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

Між тим, Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанови від 27.05.2020 у справі № 361/7518/16-ц, від 16.09.2020 у справі № 464/1663/18, від 16.06.2021 у справі № 570/997/19 та ін., що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах).

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, зокрема те, що позивач прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_2 , однак через невизначеність частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності не може отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 108,5 кв.м., в тому числі житловою площею 58,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 377, 1218, 1216, 1225, 1241, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, ст.247, 264 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 108,5 кв.м., в тому числі житловою площею 58,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо