Провадження № 2/700/80/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: Пічкура С.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 представник позивача адвокат Передерій Вадим Григорович до ОСОБА_2 , Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та державного акта на право приватної власності на землю,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та державного акта на право приватної власності на землю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 право на частину земельної частки (пай) у землі, що перебувала в користуванні КСП ім. Черняховського, с. Бужанка розміром 2,75 га. Згідно відповіді виконавчого комітету Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 1058/02-15 від 11.07.2023 на всю вказану земельну частку (пай) ОСОБА_2 , спадкоємець на іншу частину земельної ділянки отримав державний акт на право приватної власності на землю. Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:001:0173. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 13.07.2023 технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, 11.08.2016 підготовлена ФОП ОСОБА_4 Дійсний власник (власники) у вказаному Витягу не зазначений. Відповідно до інформаційної довідки № 350751277 від 17.10.2023 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0173 зареєстроване за ОСОБА_2 (розмір частки 1/1). Відповідно до відповіді ТОВ «Інтерагроінвест» № 214 від 16.08.2023 та копії договору оренди землі від 13.07.2007 № 192 і довідки про доходи ОСОБА_2 щодо виплати йому орендної плати, ОСОБА_2 одноосібно розпоряджається вказаною земельною ділянкою. Позивач не відчужував (не продавав) будь кому своє право на частину земельної частки (пай) у землі, а тому існують підстави вважати, що його неправомірно позбавили права на успадковану частину земельної частки (паю). 20.10.2023 року позивач звернувся до Бужанської сільської ради із заявою про передачу у приватну власність земельної ділянки на що 30.10.2023 отримав відмову за № 1550/08-03, де зазначається про те, що за сертифікатом серія ЧР № 0288120 звертався ОСОБА_2 , якому відповідно до рішення Бужанської сільської ради від 25.01.2002 № 18/5 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» затверджено технічну документацію та передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного с/г виробництва. За таких обставин просить визнати незаконним та скасувати рішення Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, державний акт про право приватної власності на землю та стягнути з відповідачів судові витрати.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, від Бужанської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідачі відзив на позов не надали, клопотань не заявляли.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з поданих суду доказів, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,в рівних частинах кожний, є спадкоємцями майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в користуванні КСП ім. Черняховського с. Бужанка розміром 2,75 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належав померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0288120, виданого на підставі рішення Лисянської райдержадміністрації від 15.05.1997 року та зареєстровано в реєстровій книзі за № 210.

Відповідно до рішення Бужанської сільської ради від 25.01.2002 року № 18/5 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку згідно сертифіката ЧР 0288120 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0173 розміром 3,4099 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бужанської сільської ради перебуває в приватній власності першого відповідача.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю І-ЧР № 030945, виданого на підставі рішення Бужанської сільської ради 25.01.2002 року № 18/5 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0173 розміром 3,4099 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розмір частки 1/1.

Відповідно до відповіді ТОВ «Інтерагроінвест» № 214 від 16.08.2023 та копії договору оренди землі від 13.07.2007 № 192 і довідки про доходи ОСОБА_2 щодо виплати йому орендної плати, ОСОБА_2 одноосібно розпоряджається вказаною земельною ділянкою.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Частинами першою, другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, згідно з частиною першою статті 321 ЦК України.

Відповідно до приписів статтей 152, 153 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Позивачем набуто право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому він не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Рішення Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області від 25.01.2002 року № 18/5, в частині затвердження технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_2 та передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, порушує законні права позивача, щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою, тому його необхідно визнати незаконним та скасувати.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 22.05.2013 року в справі № 6-33 цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку порушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач у встановленому порядку отримав правовстановлюючий документ на частку спадкованої ним земельної ділянки, а тому передача вказаної ділянки в цілому одному спадкоємцеві, порушує право власнсоті позивача, яке підлягає захисту.

На підставі викладеного, державний акт на право приватної власності на землю І-ЧР 030945 від 14.12.2002 на ім`я ОСОБА_2 , який виданий на підставі рішення Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, який судом визнається незаконним та підлягає скасуванню, також необхідно визнати незаконним та скасувати.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача з першого відповідача сплачений судовий збір, оскільки саме його дії призвели до винесення спірного рішення та видачі оскражуваного державного акта.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Бужанської сільської ради Звенигородського (Лисянського) району Черкаської області від 25.01.2002 № 18/5 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_2 та передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі земельної ділянки частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю І-ЧР 030945 від 14.12.2002 року на ім`я ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур