Справа №442/1406/23
Провадження №2/442/52/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання Антоненко В.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ловінської С.С.,

представника відповідача адвоката Крецул Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дрогобицька міська рада, про встановлення сервітуту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити сервітут, який полягає у праві проходу та проїзду на автотранспорті до земельної ділянки, яка є у її користуванні, як прибудинкова територія до будинку АДРЕСА_1 , щодо частини земельної ділянки, яка належить відповідачці на праві власності, площею 0,0034 га, та розташована на АДРЕСА_1 (без номера), для обслуговування гаража, кадастровий номер :01:006:0127, а саме: площею 1,0 кв.м., за межовою лінією ділянки, як вказано на схем-плані додатку 2, ілюстративна таблиця №4 до висновку експерта №501/22, змістивши металеву огорожу до гаражу, без знесення цього гаражу, встановлену відповідачкою ОСОБА_3 , шляхом перенесення частини огорожі металевого гаражу, змістивши на 0,75 м вглибину до гаражу (від т. «А» до т. «В») та встановивши металеву огорожу до гаражу по лінії точок «ВС», де відстань від точки «А» до точки «С» становить 2,46 м.

Позов мотивує тим, що вона проживає на АДРЕСА_1 . Біля її будинку відповідачкою ОСОБА_2 встановлено металевий гараж, огороджений металевим парканом, а така огорожа встановлена на заїзді до їхнього будинку, в результаті чого мешканці будинку позбавлені заїзду. Відповідачці належить земельна ділянка, що знаходиться на АДРЕСА_1 , площею 0,0034 га, для обслуговування гаража, кадастровий номер :01:006:0127 на праві власності, що підтверджується державним актом серії ЯМ №587000 від 31.05.2012. На цій земельній ділянці відповідачкою встановлено металевий гараж та металева огорожа. Справа від огорожі знаходиться вхід до будинку, однак, є необхідність у проїзді на автотранспорті, що змусило звернутися з позовом про встановлення сервітуту на право проїзду. Вона звернулася до судового експерта ОСОБА_4 , який надав обґрунтований висновок за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 04.02.2022 №501/2022. Так, судовим експертом запропоновано єдиний можливий варіант вирішення цього спору.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У відзиві зокрема зазначає, що у 2012 році рішенням Дрогобицької міської ради їй виділено у безоплатне користування земельну ділянку для обслуговування гаражу, встановлені межі, які було узгоджено із суміжними землекористувачами. Цього ж року вказану земельну ділянку, площею 0,0034 га, їй передано безоплатно у власність. Прибудинкова територія багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 огороджена, а вхід та проїзд відбувається з АДРЕСА_2 . Позивач не зверталася до неї з пропозицією щодо укладення договору сервітуту, що є обов`язковою умовою відповідно до вимог ст.402 ЦК України, а також не надала доказів, що використання прибудинкової території (проїзд та прохід до належного їй нерухомого майна) є неможливим без обтяження сервітутом її земельної ділянки. Вказане, на її переконання, свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених вище. Будучи допитаною як свідок, пояснила, що будинок, у якому вона проживає, відноситься до АДРЕСА_1 і до нього немає заїзду. Експерт у своєму висновку вказав, що доцільно влаштувати стоянку і проїзд зі сторони вулиці Б.Лепкого. З протилежної сторони будинку вулиці Бруно Шульца їй, щоб проїхати до свого під`їзду, потрібно проїжджати попід вікна сусідніх квартир. Їй стало відомо, що сусіди зверталися в міську раду за дозволом для облаштування прибудинкової території, після чого зрізали її дерева, але заїзду з вулиці Бруно Шульца так і не облаштували. З сусідами склалися неприязні стосунки, тож вони й не бажають, щоб вона ходила попри їхні вікна. Тому зі сторони вул.Б.Лепкого потрібен заїзд. На даний час є прохід з обох сторін будинку, а заїзд - лише до паркану будинку з вулиці Б.Шульца. У будинку є 5 квартир. Сусіди мають намір облаштувати заїзд з АДРЕСА_2 і стоянку біля будинку, однак, така суперечитиме встановленим вимогам. Крім цього, на подвір`ї ще росте горіх, який теж перешкоджає проїзду.

Коли з`ясувалося, що земельна ділянка під гаражем приватизована відповідачкою, вона звернулася до суду з позовом. Щодо встановлення сервітуту вона до відповідачки не зверталась.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та доповнила, що сусіди позивачки вирішили облаштувати на подвір`ї будинку автостоянку, у зв`язку з чим зверталися в міську раду, однак, вказане буде порушувати вимоги ДБН. Зі сторони вулиці Бруно Шульца неможливо забезпечити належний проїзд, тому такий потрібно влаштувати зі сторони АДРЕСА_1 , де існує лише прохід. Це дасть змогу не проїжджати попід вікна сусідів. Однак, там заваджає металева огорожа відповідачки, встановлена навколо її гаража. Влаштування проїзду і стоянки зі сторони АДРЕСА_1 можливе зі встановленням сервітуту. Через неприязні стосунки, сусіди перешкоджають позивачці у проході з АДРЕСА_2 .

Зазначила, що позивач уже зверталась з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування і тоді ж з`ясувалося, що ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку під гаражем. Відповідачка відмовляється спілкуватися з позивачкою. Представник відповідачки повідомила, що мирне врегулювання спору є неможливим. Вони звернулися до експерта, щоб визначити найменш обтяжливий варіант сервітуту для відповідачки. Експерт вказав, що гараж для проїзду не заваджає, але є необхідність посунути паркан, який не встановлений на фундаменті, тобто, розширити проїзд на 75 см. Загалом, це лише 1 квадратний метр. Діти позивачки мають намір придбати автомобіль, тому є необхідність у заїзді.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилась, однак, представник відповідачки - адвокат Крецул Л.М. заперечила щодо задоволення даного позову. Пояснила, що стороною позивача жодним чином не доведено, що в інший спосіб неможливо задоволити зазначені нею потреби. Позивач письмово не зверталася до відповідачки щодо встановлення земельного сервітуту. Зі сторони вулиці Б.Лепкого прохід закритий, а зі сторони вул.Б.Шульца є ворота, існує заїзд, хоча і неможлива автостоянка за нормами ДБН. Будинок багатоквартирний, розташований на земельній ділянці комунальної власності. У позивачки відсутній автомобіль, а тому потреби у заїзді автотранспортом вона не має. Відповідач категорично заперечує щодо встановлення земельного сервітуту через її приватизовану земельну ділянку. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, в якій щодо вирішення спору покладається на думку суду.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0127, площею 0,0034 га, розташована на АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ; підстава для виникнення права рішення органу місцевого самоврядування за №550 від 22.03.2012. Документ, який посвідчує право державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ№587000.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №501/2022 від 04.02.2022, зі сторони АДРЕСА_1 на земельну ділянку прибудинкову територію багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 в`їзд (і прохід) влаштувати технічно можливо за одним варіантом, з умовою, що для влаштування в`їзду на земельну ділянку необхідно буде місце встановлення воріт перемістити в глибину ділянки на відстань 1,80 2,46 м. При цьому, необхідно буде використовувати площину у розмірі 1,0 кв.м. за межовою лінією ділянки, як вказано на схемплані на додатку №2, ілюстративна таблиця №4.

Види права земельного сервітуту визначає стаття 99 ЗК України, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦК України та частини першої статті 100 ЗК України суд може винести рішення про встановлення сервітуту, умови якого визначаються судом з урахуванням обставин справи.

Згідно з частиною третьою статті 402 ЦК України спір про встановлення сервітуту вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та його умови. У зв?язку з цим слід враховувати, що обов?язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки.

Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), така особа не в праві вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 жодних заходів, спрямованих на домовленість із відповідачкою власником земельної ділянки, щодо встановлення сервітуту не вживала.

Поряд з тим, в судовому засіданні встановлено, що до будинку, в якому проживає позивач, існує прохід та в`їзд з вулиці Б.Шульца.

Так, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає на АДРЕСА_4 . Зі сторони вулиці Бруно Шульца є прохід і заїзд, а зі сторони АДРЕСА_1 немає нічого. Зазначила, що у будинку є 5 квартир і мешканці чотирьох зверталися із заявами в міську раду щодо облаштування заїзду з АДРЕСА_2 . Усі, окрім Луб`янської. З тієї сторони влаштована брама і є можливість, за необхідності, заїхати під під`їзд. Дерев, які перешкоджали заїзду, у дворі вже немає. Мешканцям надали дозвіл на їх зрізання, а ті, що залишилися, заїзду не перешкоджають.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що з 1984 року проживає у квартирі АДРЕСА_5 . До їхнього будинку ніколи не було заїзду, але тепер вони з сусідами вирішили облаштувати такий зі сторони АДРЕСА_2 і отримали для цього усі документи. Там є достатньо місця для дороги і проходу. Зі сторони вул.Б.Лепкого ніколи не було дороги, лише стежка. На даний час зі сторони вул.Б.Шульца є можливість під`їхати до будь-якої частини будинку. Позивачка до мешканців будинку з жодним проханням не зверталася.

У судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_4 пояснив, що автостоянка, яку мають намір влаштувати мешканці будинку АДРЕСА_1 на прибудинковій території, не відповідатиме встановленим вимогам (ДБН), оскільки така може бути розмішена не ближче 10-ти метрів до будинку. Безпосередньо земельна ділянка, на якій розташований згаданий будинок, має ширину 10 м 40 см. Зі сторони АДРЕСА_1 технічно можливо зробити заїзд та автостоянку, оскільки від огорожі до будинку відстань 17 м. Зазначив, що дозволу на заїзд (в`їзд до будинку) не потрібно з жодної сторони. Оскільки будинок розташований на АДРЕСА_1 , то логічним є заїзд до нього зі сторони АДРЕСА_1 . Не виключає, що мешканцям будинку зручнішим був заїзд зі сторони АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим (так склалося історично) зі сторони вул.Б.Лепкого заїзду не було і немає на даний час. Однак, такий можливо влаштувати, але з урахуванням земельної ділянки, на якій розміщений гараж. Коли надавався дозвіл на розміщення цього гаражу, можливо не було враховано усіх документів. Зі сторони вул.Б.Шульца є повноцінний заїзд (і для пожежної, і для будь-якого іншого транспорту).

Підставою звернення з позовом про встановлення земельного сервітуту ОСОБА_1 у позовній заяві зазначала відсутність заїзду до будинку, в якому проживає. Проте, у судовому засіданні остання вказала на неприязні відносини із сусідами, у зв`язку з чим у неї є необхідність проходити та, у разі придбання автомобіля, заїжджати до під`їзду зі сторони вул.Б.Лепкого, щоб не ходити та не їздити попід вікна сусідів. Однак, доводи позивачки щодо відсутності іншого заїзду (зі сторони вул.Б.Шульца) не знайшли свого підтвердження, а надто, спростовані показаннями свідків, а також експерта, який здійснював огляд об`єкта на місці знаходження, та письмовими матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз?яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК; цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не навела об?єктивних причин (на доведення своїх вимог), які б вказували на законні підстави встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці відповідачки. Зокрема, ОСОБА_1 не підтвердила належними та достатніми доказами те, що використання її власності буде неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки і що будь-який інший спосіб для цього відсутній. Відтак, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дрогобицька міська рада, про встановлення сервітуту.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.03.2024.

Суддя Грицай М.М.