Справа № 183/2601/24
№ 2-з/183/36/24

У Х В А Л А
25 березня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря Коваленко Л.Р., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову, в якому просить забезпечити позов про визнання майна особистою приватною власністю шляхом накладення арешту на автомобіль марки HONDA ACCORD 2019 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2024 року вказана справа передана судді Дубовенко І.Г. 22 березня 2024 року.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить відповідно до вимог ст. 57 СК України визнати особистою власністю ОСОБА_1 автомобіль марки HONDA ACCORD 2019 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване на ОСОБА_2 . Необхідність вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний транспортний засіб до вирішення спору по суті заявником обґрунтована тим, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо. Вважає, що з метою забезпечення виконання рішення суду необхідно накласти арешт автомобіль, тому як цей транспортний засіб знаходяться в його користуванні та на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути (бути відчуженим), або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що завдасть шкоду її законним правам та інтересам. До того ж, спірний автомобіль не являється джерелом доходу відповідача, а тому може в будь-який час вчинити недобросовісні дії зі свого боку, а саме розпорядитися цим транспортним засобом. Вона заперечує щодо користування відповідачем спірним транспортним засобом.
Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову поданої до пред`явлення позову та долучені до неї матеріали, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) (правова позиція у справі за № 6-605 цс16).
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.
При визначенні виду забезпечення позову суд має перевіряти чи заходи забезпечення не перешкоджають господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи питання про існування підстав для застосування заходів забезпечення позову судом досліджено надані заявником документи, а саме: копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копія Звіту з оцінки вартості ТЗ; копія рішення суду про розірвання шлюбу.
Таким чином, суд приходить до висновку про існування між сторонами спору про поділ майна подружжя; перелічене майно, а саме автомобіль «HONDA ACCORD 2019 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване на ОСОБА_2 може бути предметом такого спору та об`єктами спільної сумісної власності подружжя або особистою приватною власністю одного з подружжя.
Однак заявником не надано суду жодних належних чи допустимих доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду без вжиття заходів забезпечення прозову, про які просить суд.
Твердження заявника про те, що наведене майно може зникнути (бути відчуженим), або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, суд вважає нічим не доведеним припущенням.
Таким чином заява про забезпечення позову безпідставна та задоволенню не підлягає.
Виходячи з наведеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України,
п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Суддя І.Г.Дубовенко