Справа № 307/376/24
Провадження № 2/307/89/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Кривошея Д. А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 01 лютого 2024 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 березня 2012 року, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що з відповідачем вони одружилися 22 березня 2012 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області.

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , яка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, спору про місце проживання дочки між ними немає.

Сімейне життя у них не склалося з причини непорозуміння один одного, кожен веде свій спосіб життя і вже більше двох років вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідач виїхав на заробітки і більше не повернувся.

Спору про поділ майна на даний час немає. Відповідач добровільно розірвати шлюб відмовляється, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Вважає, що подальше проживання однією сім`єю та збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам.

Оскільки відповідач відмовляється добровільно виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини, матеріально не допомагає та не приймає участі у вихованні дочки, вона, позивачка, згідно діючого законодавства, звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів у примусовому порядку.

Відповідач має нерегулярний мінливий дохід та немає постійного місця роботи, але він ще молодий за віком, і хоча є інвалідом ІІІ групи з дитинства з такими вадами як і вона, регулярно виїжджає за кордон на заробітки, інших дітей на утриманні немає.

Відповідно до с. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, оскільки відповідач працює неофіційно, розмір отримуваного відповідачем заробітку або інших доходів їй невідомий, враховуючи наведене, просила стягнути аліментів з відповідача на свою користь на утримання дочки у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Із копії паспорта, свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 22 березня 2012 року, від якого у них народилася одна дитина (а. с. 5, 7, 10).

Із заяви по суті справи видно, що сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть.(а.с. 2-4).

При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому право позивачки на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Із копії паспорта, свідоцтв про шлюб, народження, пенсійного та акту обстеження матеріально - побутових умов відомо, що сторони є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства (а. с. 5, 7, 8,9, 10).

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину і тому, є підстави присудити кошти на утримання дочки ОСОБА_3 (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивачки.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3 196 грн.

Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку що доводи позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, є необґрунтованими, оскільки нею не надано належних і допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем таких доходів, які б давали підстави для відступлення від встановленого законодавством рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, відтак суд дійшов висновку про присудження аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і її позов задоволено, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Також, у зв`язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу повністю, необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 1211,20 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області (актовий запис № 37).

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн., пов`язані зі сплатою судового збору.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2024 року і до досягнення нею повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 2200,00 грн. допустити до негайного виконання.

У решті частині позову про стягнення аліментів відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_2 , судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: по АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя Л.Р.Сас