Дата документу 13.03.2024Справа № 554/408/24
Провадження № 2/554/2865/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя - Сініцин Е.М.,

за участю секретаря Безверхої Т.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву адвоката Шеховцової Ольги Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла заява про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Полтавський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України, про визнання батьківства, шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 пройти тест ДНК на визначення походження ОСОБА_4 , батьківство над яким ОСОБА_5 є предметом розгляду справи.

Вимоги мотивує тим, що примусове зобов`язання пройти тест на ДНК може забезпечити об`єктивний судовий розгляд.

В п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України закріплений вид забезпечення позову встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В ст.149 ЦПК України зазначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Однак, суд вважає, що заходи, які позивач просить вжити суд є такими, що не відносяться до заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Таким чином, суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання особи пройти молекулярно-генетичні дослідження без її згоди є недопустимим.

В той же час, суд зазначає, що сам порядок встановлення батьківства шляхом проведення молекулярно-генетичних досліджень є допустимим, шляхом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, згода на проходження якої надана особою, чий біологічний матеріали буде предметом дослідження такої експертизи.

Таким чином, суд вважає що у клопотанні позивача про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 пройти тест ДНК на визначення походження ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У заяві адвоката Шеховцової Ольги Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 пройти тест ДНК на визначення походження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Октябрського

районного суду Е.М. Сініцин.