РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/19694/23

Провадження № 22-ц/4815/377/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржується головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полюхович Р.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2024 року, постановлену в складі судді Гордійчук І.О., у справі №569/19694/23

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Полюхович Р.М.

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному перебував виконавчий лист №1715/3347/12, виданий 31.10.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 585 526,01 грн. На його виконання державним виконавцем були винесені постанови про відкриття ВП № 35183755 від 15.11.2012 року; ВП № 45377590 від 11.11.2014 року; ВП №50453637 від 15.03.2016 року; ВП №60088418 від 18.09.2019 року

В межах виконавчого провадження ВП № 35183755 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 листопада 2012 року. Також боржника внесено до Єдиного реєстру боржників в рамках виконання ВП №60088418.

Стягнень боргу за вказаними виконавчими провадженнями не було. Виконавчий документ неодноразово повертався стягувачу без виконання на підставі п.2 ч.1 ст.47 та ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу ).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №1715/3347/12 від 01 липня 2021 року замінено стягувача у виконавчому листі з ПАТ «Дельта Банк» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Станом на 15 грудня 2020 року боржник сплатив заборгованість за кредитним договором №426/ФКВ-07 від 27.12.2007 року, про що Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» надано довідку від 15.12.2020 року №ДФ1512/1.

Однак, арешт, накладений на нерухоме майно не скасовано до тепер. На звернення до державної виконавчої служби заявник отримав відповідь, що скасувати арешт неможливо, оскільки у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з майна.

У зв`язку із цим, скаржник вважає, що право на належне йому майно, а саме щодо вільного розпорядження ним, безпідставно обмежується, шляхом зберігання арешту, а тому такий арешт підлягає скасуванню в судовому порядку.

Просила суд про задоволення поданої заяви.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено.

Визнано бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полюховича Р.М. щодо не зняття арешту з коштів та майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що були внесені в процесі виконання виконавчого листа №1715/3347/12, виданого 31.10.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області та щодо не вилучення записів з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що були внесені в процесі виконання виконавчого листа №1715/3347/12, виданого 31.10.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області протиправною.

???Зобов?язано відділ ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зняти арешти та обтяження накладені на майно та кошти боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що були внесені в процесі виконання виконавчого листа №1715/3347/12, виданого 31.10.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 585526,01 грн.

???Зобов?язано відділ ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вилучити записи з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , внесені в процесі виконання виконавчого листа №1715/3347/12, виданого 31.10.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 585526,01 грн.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 , суд першої інстанції вважав за доцільне зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

В апеляційній скарзі ВДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що виконавче провадження завершене з підстав, які не передбачали зняття арешту з майна боржника.

Вказує, що Законом України Про виконавче провадження не передбачено підстав для зняття арешту з майна боржника в разі винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону, відтак відсутні підстави стверджувати про бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту.

Вказує, що боржником не подано жодного доказу сплати виконавчого збору та витрат у виконавчих провадженнях.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечує доводи останньої, просить ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду відповідає.

Установлено, що на примусовому виконанні відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному перебував виконавчий лист №1715/3347/12, виданий 31.10.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 585 526,01 грн.

На його виконання державним виконавцем були винесені постанови про відкриття ВП № 35183755 від 15.11.2012 року; ВП № 45377590 від 11.11.2014 року; ВП №50453637 від 15.03.2016 року; ВП №60088418 від 18.09.2019 року

В межах виконавчого провадження ВП № 35183755 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 листопада 2012 року.

27.11.2013 виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна з правом повторного пред`явлення до виконання.

11.11.2014 року постановою державного виконавця було відкрито ВП № 45377590 з примусового виконання виконавчого листа №1715/3347/12, а 31.03.2023 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність майна у боржника), державним виконавцем була винесена постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

15.03.2016 року державним виконавцем було відкрито ВП №50453637, а 10.11.2017 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність майна у боржника), державним виконавцем була винесена постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

18.09.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття ВП №60088418. В цей же день державний виконавець у виконавчому провадженні ВП №60088418 постановив стягнути з ОСОБА_4 виконавчий збір у розмірі 58552,60 грн. В межах цього виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника від 18.09.2019, а 17.06.2020 року та 26.06.2020 року було накладено арешт на кошти боржника.

26.06.2020 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність майна у боржника), головним державним виконавцем Полюхович Р.М. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

02 жовтня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір № 2307/к про відступлення прав вимоги, за яким права вимоги, у тому числі за кредитним договором від 27.12.2007 року №426/ФКВ-07, відступлені новому кредитору - ТОВ «Діджи Фінанс». Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №1715/3347/12 від 01 липня 2021 року замінено стягувача у виконавчому листі з ПАТ «Дельта Банк» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Згідно з довідкою ТОВ «Діджи Фінанс» від 15 грудня 2020 року № ДФ1512/2 станом на 15 грудня 2020 року ОСОБА_4 повністю погасила заборгованість за кредитним договором від 27.12.2007 року №426/ФКВ-07 і новий кредитор не має будь-яких фінансових та майнових претензій до позичальника в частині виконання умов цього договору (а. с. 21).

На письмовий запит (звернення) ОСОБА_1 від 28 серпня 2023 року Відділ ДВС у місті Рівному 22 вересня 2023 року повідомив, що скасувати арешт неможливо, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1715/3347/12 завершене з підстав, що не передбачали зняття арешту з майна боржника (а. с. 27-30).

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець у виконавчих провадженнях ВП № 35183755 від 15.11.2012 року; ВП № 45377590 від 11.11.2014 року; ВП №50453637 від 15.03.2016 року виносив постанову про стягнення з боржника виконавчого збору відповідно до закону.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості проте, що після прийняття постанови у виконавчому провадженні ВП №60088418 про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 58552,60 грн. державний виконавець відкривав виконавче провадження і задля виконання саме цього виконавчого документа (про стягнення виконавчого збору) накладав арешт на майно боржника.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-ХVІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналогічні положення містяться у статті 1 Закону № 1404-VIII.

Згідно з частинами першою, другою та сьомою статті 9 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення. Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону № 606-ХVІ та абзацу третього частини другої статті 56 Закону № 1404-VIII за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Аналогічні положення містилися у пункті 2 частини першої статті 47 Закону № 606-ХVІ.

Частиною другою статті 50 Закону № 606-ХVІ передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) вказано, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, заявниця вказала, що вона погасила борг у добровільному порядку за погодженням з новим кредитором (стягувачем) ТОВ «Діджи Фінанс». Відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості. За таких обставин суд першої інстанцій обґрунтовано вважав доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

При цьому суд підставно врахував те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незняття арешту з майна боржника, накладеного під час виконання виконавчого листа №1715/3347/12, саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю державного виконавця і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання виконавця зняти арешт з майна боржника та вилучити стосовно нього записи з Єдиного реєстру боржників.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21).

Посилання у апеляційній скарзі на несплату боржником виконавчого збору, не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості про те, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову, відкривав виконавче провадження і задля виконання саме цього виконавчого документа, накладав арешт на майно боржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 червня 2024 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.