Справа № 510/2233/23
Провадження № 2/510/612/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження відповідача; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 із ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копія договору дарування від 01.04.2023р.; копія акту прийому-передання нерухомості за договором дарування від 01.04.2023р.; копія договору дарування від 06.04.2004р.; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , оформленого на ОСОБА_7 ; копія звіту експерта від 23.11.2023р. про проведення незалежної оцінки вартості квартири; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 10.05.2024р.; копія заяви ОСОБА_2 від 03.01.2023р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ; копія заяви ОСОБА_8 від 03.01.2023р. про відмову від спадщини після смерті доньки ОСОБА_6 ; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.01.2023р.; Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.01.2023р.; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.01.2023р. (дата заведення спадкової справи 03.01.2023р.); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 10.05.2024р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника ОСОБА_9 , звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши, що 01.04.2023р. між ним та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про дарування квартири АДРЕСА_1 . 01.04.2023р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Тоді ж відповідач подарував, а позивач прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 , йому також були передані документи на квартиру (які були у відповідача в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв позивачу засвідчити договір дарування нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за придбаною квартирою, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору дарування (01.04.2023р.) він не рахувався зареєстрованим власником нерухомості, а фактично володів нею. Власником квартири значиться ОСОБА_6 (бабуся відповідача). На випадок своєї смерті ОСОБА_6 не розпорядилась належним їй майном, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після її смерті ОСОБА_2 (спадкоємець за правом представлення (оскільки його матір та донька ОСОБА_6 ОСОБА_5 померла раніше за спадкодавця)) у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв її в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. За оформленням прийняття спадщини на квартиру, яка є об`єктом спору в даній цивільній справі, ОСОБА_2 не встиг звернутися, однак, вважається, що спадщина в є такою, що належить йому (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

При зверненні до відповідних органів із питанням про засвідчення договору, оформлення документації на квартиру на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, під час укладення договору дарування квартири, відповідач не був зареєстрованим власником майна. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про дарування квартири АДРЕСА_1 , він не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_2 не мав права на відчуження нерухомості раніше, ніж він зареєстрував б право власності на неї. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про дарування нерухомості, згідно якої відповідач подарував, а позивач прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 . 01.04.2023р. позивач передав відповідачу об`єкт нерухомості, а відповідач прийняв його та отримав документи на квартиру (які були у відповідача в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо квартири та встановленні права на неї у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП- НОМЕР_1 ) право власності на:

-квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 (рахується зареєстрованою за ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК