Справа № 344/1387/24
Провадження № 2/344/1496/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

23 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківськом районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на майно та зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківськом районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на майно та зняття арешту з нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 листопада 2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 21.12.2006р. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, набуто у власність нерухоме майно: нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 5, 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 . Даний договір укладено за згодою дружини покупця - ОСОБА_1 , про що укладено і нотаріально посвідчено заяву, вище зазначене нерухоме майно зареєстровано тільки за ОСОБА_2 04.10.2023 року головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі відкрито виконавче провадження №72944762 з примусового виконання виконавчого листа № 344/17277/20 виданого 14.09.2023 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , заборгованість за договором позики всього в сумі 78 077 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 21.04.2021 року 2186905,54 грн. 23.11.2023 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 72944762 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, на підставі якої накладено арешт на наступне майно ОСОБА_2 : нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 5, 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач не виступала стороною чи учасником справи № 344/17277/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та не є боржником у виконавчому провадженні № 344/17277/20, спірне майно не виступало предметом забезпечення грошового зобов`язання за договором позики від 20.05.2014р., у позивачки відсутні будь-які грошові зобов`язання перед ОСОБА_3 , у зв`язку із чим частка у майні, яка належить позивачці не може використовуватись/реалізовуватись для забезпечення вимог останнього. За наведених обставин позов просила задоволити.

19.02.2024 року від представника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби надійшов відзив, який ним помилково зазначений, як відзив на заяву про визначення частки майна та скасування постанови, згідно якого відділ ДВС із заяленими вимогами не погоджується. Зокрема зазначає, що на виконанні органу ДВС перебуває виконавче провадження №72944344, боржник ОСОБА_2 , жодного разу не виконав законні вимоги виконавця, не надав відомостей про доходи, викликався до державного виконавця у встановленому законом порядку. У межах даного виконавчого провадження вичерпано всі заходи примусового виконання. Щодо нежитлових приміщень, за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 вони є майном набутим у шлюбі. Просив визначити частку майна боржника, щодо скасування арешту нежитлових приміщень, №5,6,7 А загальною площею 54,1 та за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Позивач в судові засідання не з`являлась, її представник через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги просив задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзиву на позов не подали. При причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби не прибув в судове засідання, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

15.11.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_1 виданого 15 листопада 2001 року (а.с.11).

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.12.2006 року ОСОБА_2 , купив в ОСОБА_4 , набув у власність нерухоме майно: нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 5, 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Даний договір укладено за згодою дружини покупця - ОСОБА_1 , про що укладено і нотаріально посвідчено заяву, вище зазначене нерухоме майно зареєстровано тільки за ОСОБА_2 , що підтверджується копіями витягів права власності на нерухоме майно (а.с.14-17).

04.10.2023 року головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі відкрито виконавче провадження №72944762 з примусового виконання виконавчого листа № 344/17277/20.

На нерухоме майно: нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 5, 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження накладено арешт та проведено його опис, що підтверджується копію постанови від 23.11.2023 року (а.с.27).

В процесі розгляду даної цивільної справи представником позивача долучено до матеріалів справи ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16.02.2024 року, згідно якої подання начальника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Р. Пахоліка про визначення частки майна боржника задоволено, та визначено, що ОСОБА_2 належить 1/2 частки в праві власності на нерухоме майно:

земельна ділянка, кадастровий номер :24:003:0051, площею 0,048, для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ;

нежитлові приміщення №5,6,7, А, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 54,1, що знаходяться АДРЕСА_1 ;

нежитлові приміщення №1,2,3,4,11,12,13,14,15,16,17,18, А об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 420,70 кв.м., що знаходяться АДРЕСА_1 ;

нежитлові приміщення №1 та №2 зазначені літерою А, загальною площею 648,60 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 317 К України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення зазначеної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя або жінки та чоловіка, що проживають однією сім`єю, на майно, яке набуто ними у період шлюбу.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно (ідеальна частка).

У своєму відзиві від 19.02.2024 року представник відділу ДВС також не заперечував того факту, що майно на частку якого позивач просить визнати за нею право власності є спільно нажитим майном та придбаним в період шлюбу.

3 огляду на зазначене, нерухоме майно: нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № № НОМЕР_2 , 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 придбано у період шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а отже є об`єктами спільної сумісної власності сторін і їх частки у цьому майні є рівними.

Щодо зняття арешту зі спірного майна суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 (Закон №475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Положеннями п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» 03.06.2016 № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору.

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження№ 12-85гс19).

Окрім того ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.02.2024 року, подання начальника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Р. Пахоліка про визначення частки майна боржника задоволено, та визначено, що ОСОБА_2 належить 1/2 частки в праві власності нежитлові приміщення №5,6,7, А, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 54,1, що знаходяться АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення №1,2,3,4,11,12,13,14,15,16,17,18, А об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 420,70 кв.м., що знаходяться АДРЕСА_1 ;

З огляду на зазначене арешт, накладений у межах виконавчого провадження №72944762, за якими боржником є ОСОБА_2 , на майно - нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 та нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № № НОМЕР_2 , 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 , які належать на праві спільної сумісної власності у рівних частинах, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 , - чинить перешкоду у реалізації ОСОБА_1 можливості вільно користуватися, володіти та розпоряджатися належним їй майном, що безумовно порушує право власності останньої, а тому арешт зазначеного майна підлягає скасуванню у частині розміру тієї частки, що належить позивачці.

Із врахуванням всього вище зазначеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 317, 321, 358, 365 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 13, 81, 139, 141, 142, 247, 259, 263, 265, 354 ЦПК, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківськом районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на майно та зняття арешту з нерухомого майна задоволити.

Визнати майно:

нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № № НОМЕР_3 , 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № № НОМЕР_2 , 6, 7 загальною площею 34,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину майна:

нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

нежитлові приміщення, зазначені в плані літерою «А» за № 5, 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняти арешт з 1/2частини майна, яке належить ОСОБА_1 :

нежитлових приміщень, зазначені в плані літерою «А» за № 1, 2, 3, 4, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, загальною площею 420,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

нежитлових приміщень, зазначені в плані літерою «А» за № 5, 6, 7 загальною площею 54,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матієшин Наталії Дмитрівни про опис та арешт майна від 23.11.2023 року у виконавчому провадженні №72944762.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повне судове рішення складено та підписано 03 червня 2024 року.