ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» червня 2024 року

м. Харків

справа № 643/11003/23

провадження № 22-з/818/125/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року в складі судді Семенової Я.Ю.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг від 03 січня 2022 року в розмірі 90 050,25 грн, суму інфляційних втрат - 15 858,38 грн, три відсотки річних - 3 930,14 грн; в рахунок відшкодування моральної шкоди -5 000,00 грн, а загалом - 114 838, 77 грн, стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1 148,44 грн, в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 через представника подав до суду заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 7 185,00 грн, в задоволенні іншої частини вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями фізична особа - підприємець ОСОБА_2 подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати рішення та додаткове рішення суду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 травня 2024 року апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - залишені без задоволення, рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року - залишені без змін.

07 травня 2024 року поштою ОСОБА_1 через представника подав до суду апеляційної інстанції клопотання про ухвалення додаткового рішення.

Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку з поданням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 апеляційних скарг він вимушений був скористатись правовою допомогою адвоката, у зв`язку з чим поніс судові витрати в розмірі 20 000,00 грн, що підтверджується договором про надання юридичних (адвокатських) послуг № 14 від 11 квітня 2024 року з Адвокатським бюро «Кузьміна та партнери», додатковою угодою № 1 до цього договору, якою визначено розмір гонорару адвоката, актом виконаних робіт від 11 квітня 2024 року та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки. Факт неподання попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Просив винести додаткову постанову про стягнення судових витрат та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000,00 грн.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки постанову Харківського апеляційного суду від 06 травня 2024 року прийнято в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, заява ОСОБА_1 також підлягає розгляду у відповідному порядку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

При цьому, вимога частини 8 статті 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.Такого висновку дійшла Велика Палата у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

У пункті 51 зазначеної постанови зроблено висновок, що відсутність у матеріалах справи заяви про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення свідчить про відсутність підстав для розгляду поданих документів.

Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) та підтримані у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 712/8522/19 (провадження № 61-11155св2).

Як вбачається з матеріалів справи інтереси ОСОБА_1 в ході апеляційного перегляду справи представляла адвокатка Кузьміна Т.Г. на підставі договору № 14 про надання юридичних (адвокатських) послуг від 11 квітня 2024 року та ордеру АХ № 1182552 від 11 квітня 2024 року.

Пунктом 3 додаткової угоди № 1 до вказаного договору від 11 квітня 2024 року передбачено, що сума договору є гонораром адвокатського бюро і становить 20 000,00 грн.

Разом з клопотанням про ухвалення додаткового рішення представницею позивача надано акт виконаних робіт від 11 квітня 2024 року, з якого вбачається, що адвокатка Кузьміна Т.Г. надала ОСОБА_1 наступні послуги: усна консультація з питань написання та подання до суду відзивів на апеляційні скарги вартістю 2 000,00 грн, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, а також практики Верховного Суду вартістю 2 000,00 грн, складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року та його подання до суду вартістю 8 000,00 грн та складання відзиву на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року і його подання до суду вартістю 8 000,00 грн. Загальна сума надання юридичних послуг склала 20 000,00 грн, які ОСОБА_1 приймає та сплачує в повному обсязі.

На підтвердження оплати ОСОБА_1 наданих послуг у розмірі 20 000,00 грн надано копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1від 15 квітня 2024 року.

Однак, всупереч вимогам статті 141 ЦПК України з моменту відкриття апеляційного провадження у справі та до прийняття постанови Харківського апеляційного суду від 06 травня 2024 року позивач та його представниця не зробили заяви щодо відшкодування йому судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, та не зверталися до суду із клопотанням про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

У поданих представницею ОСОБА_1 відзивах на апеляційні скарги на рішення та додаткове рішення суду не зазначено про понесення ним судових витрат на правничу допомогу та необхідність їх розподілу за результатами розгляду справи.

Будь-яких інших заяв чи клопотань щодо того, що ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу, докази щодо розміру яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, від ОСОБА_1 та його представниці до суду апеляційної інстанції не надходило.

Не заявлення ОСОБА_1 до прийняття постанови у справі про необхідність розподілу судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є підставою для відмови у задоволенні його клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, надані адвокатом послуги сплачені ОСОБА_1 15 квітня 2024 року, тобто ще до подання відзивів на апеляційні скарги, та будь-яких поважних причин, що перешкоджали йому подати докази щодо розміру понесених судових витрат разом з відзивами або у подальшому до прийняття постанови у справі, не наведено.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги на стадії апеляційного перегляду справи, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2024 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року в складі судді Семенової Я.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг- залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова

Повний текст ухвали складено 03 червня 2024 року.