Справа № 697/815/24
Провадження № 2/697/470/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Каневі, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) в інтересах якої діє представник адвокат Хорошун О.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 2011 року.

Від шлюбу з відповідачем у них є малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактично з 2018 року їх шлюбне життя не складалося, про що було зазначено у позові ОСОБА_5 під час розгляду в суді справи про розірвання шлюбу, і 29.07.2019 рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/964/19 шлюб розірвано.

Діти весь час проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні та вихованні дітей не брав і не бере, та ніякої матеріальної допомоги не надає, ігноруючи своїми батьківськими обов`язками, хоча зобов`язаний утримувати дітей.

Оскільки матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надавав, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та рішенням у справі № 697/415/20 від 30.04.2020 з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03.03.2020 до досягнення старшою дитиною повноліття.

У позивача та відповідача різний фінансовий бюджет, спільне господарство ними не ведеться, проживають окремо.

Позивач разом з чоловіком ОСОБА_6 та дітьми виїхала за межі України та проживає в Німеччині вже понад рік.

Лікування за кордоном дороговартісна послуга, а тому позивач привозить своїх дітей на лікування до України.

Так, останні відвідування лікаря-стоматолога для позивача коштували 37 830 грн.

Відповідач є працездатним, отримує регулярний стабільний дохід, працює, його стан здоров`я дозволяє працювати та надавати допомогу на утримання дітей, тому позивач вважає, що ОСОБА_2 як батько дітей повинен нарівні з нею нести і додаткові витрати на лікування дітей, тобто половину вартості лікування дітей, що становить 18 915 грн.

З огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 18 915 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Хорошун О.В..

Представник позивача адвокат Хорошун О.В. в судове засідання призначене на 12.12.2024 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Також в судових засіданнях в ході розгляду справи представник позивача просила заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити з викладених у позовній заяви підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні також не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Константінову Т.М.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Константінова Т.М. в судове засідання призначене на 12.12.2024 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Також в судових засіданнях в ході розгляду справи представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. В обгрунтування своїх заперечень зазначила про те, що позивачем не надано доказів, що додаткові витрати, які просить стягнути позивач, зумовлені особливими обставини, з якими закон пов`язує додаткові витрати на дитину і лікування є необхідним згідно медичного висновку. Також звернула увагу, що відповідач, як батько дітей, є учасником бойових дій, а тому можливо було пройти таке лікування дітей у комунальних стоматологічних закладах, а не у приватній стоматологічній клініці, яка є дороговартісною та обрана за бажанням позивача, без погодження з ним. Також, 12.12.2024 до суду подала письмові додаткові пояснення у справі.

Заслухавши в судових засіданнях думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 03.03.2020 та серії НОМЕР_2 від 03.03.2020, вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.13, 14).

Відповідно до наданого представником позивача судового рішення, розміщеного в ЄДРСР за №89030634 по справі № 697/415/20 Канівським міськрайонним судом Черкаської області 30.04.2020 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03.03.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.11-12). Даний факт представником відповідача не заперечувався та не спростовано.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 21.11.2020 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 21.11.2020 уклали шлюб, після державної реєстрації якого дружині (позивачу) присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.15).

Як зазначено позивачем, за період окремого проживання з відповідачем та на день подання позову, нею фактично понесені витрати на лікування сина ОСОБА_9 в стоматологічній клініці «Багіта»: 18.11.2022 (акт лікування № 000012923) 19 715 грн., 18.11.2022 (акт лікування № ) 8 8750 грн.; на лікування доньки Стефанії в стоматологічній клініці «Багіта»: 12.11.2022 (акт лікування № 000012721) 1 100 грн., 18.11.2022 (акт лікування № ) 3 515 грн., 21.11.2022 (акт лікування № ) 4 750 грн; всього 37 830 грн.

Вважає, що оскільки відповідач є працездатним, отримує регулярний стабільний дохід, працює, його стан здоров`я дозволяє працювати та надавати допомогу на утримання дітей, а тому відповідач як батько дітей повинен на рівні з позивачем нести і додаткові витрати на лікування, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача понесенні останньою додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 18 915 грн.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 185 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Системний аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:

а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі,

б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками,

в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там),

г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

Якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, то слід звертатися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину.

Для задоволення даної категорії спорів особливо важливим є те, щоб сторона надала беззаперечні докази на підтвердження додаткових витрат.

В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі.

Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини.

Додаткові витрати на дитину стягуються разово або періодично. Як разовий платіж стягуються понесені витрати на лікування та розвиток здібностей дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження заявлених вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 18 915 грн. надано акти наданих послуг ТОВ «Багіта» від 12.04.2024 на підтвердження наданих медичних стоматологічних послуг неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-зворот 7); акти лікування: 000012721 від 12.11.2022, 000012920 від 18.11.2022 та 000012923 від 18.11.2022 (а.с.63-64), а також фіскальні чеки ТОВ «Багіта» Стоматологічного кабінету про оплату послуг дитячої стоматології на суму 19 715 грн. та 8 750 грн. (а.с.65-66).

Однак, у вищезазначених актах лікування не міститься ні печатки лікаря, ні назви стоматологічної клініки, яка видала такі акти, відсутні також дата та підписи. Надані позивачем фіскальні чеки підтверджують оплату послуг дитячої стоматології в сумі 28 465 грн. (19 715 + 8 750), проте позивачем зазначено, що нею понесені додаткові витрати на лікування дітей в загальній сумі 37 830 грн. В актах наданих послуг лише зазначено період надання послуг, їх найменування та вартість робіт, однак не зазначено з яким саме діагнозом дітей звернулась ОСОБА_1 до лікаря та якою діти страждають хворобою, в зв`язку з чим їм було призначене відповідне лікування у стоматолога.

Зазначений в актах від 12.04.2024 перелік послуг з лікування зубів, які надані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (видалення молочних зубів, реставрація бокової групи зубів, пломбування зубів), не є додатковими витратами, оскільки стосуються загального стану здоров`я дітей, проведення огляду та не пов`язанні із тяжкою хворобою чи каліцтвом.

Позивачем також не надано доказів призначення лікаря на проведення зазначеного лікування та необхідності його здійснення саме у приватній стоматологічній клініці за наявності комунальних стоматологічних закладів. Тобто таке лікування було здійснене лише за бажанням матері дитини.

До того ж, позивачем не наведено мотивів вибору медичного закладу ТОВ «Багіта», погодження такого вибору з батьком дитини або узгодження питання щодо обстеження та лікування дітей на платній основі саме в обраному позивачем медичному закладі.

Суд зазначає, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.

В даному випадку позивачем не доведено, що відвідування лікаря-стоматолога було зумовлено саме виникненням особливих обставин у дітей, пов`язаних з необхідністю в їх розвитку особливих здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо, а не відносилось до їх звичайних потреб, зумовлених профілактичними заходами з лікування зубів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, що додаткові витрати, які просить стягнути позивач, зумовлені особливими обставини з якими закон пов`язує додаткові витрати на дитину і лікування є необхідним згідно медичного висновку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані витрати не викликані особливими обставинами, а тому вони не можуть бути стягнуті на підставі ст. 185 СК України з відповідача, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, в порядку ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Б . К . Скирда