КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/22986/21

номер провадження 22-ц/824/3560/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року /суддя Сіромашенко Н.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «УАСК АСКА» та ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 48455,05 грн; стягнути з ПрАТ «УАСК АСКА» на його користь пеню - 19,91 грн, три відсотки річних - 1435,48 грн, інфляційні втрати - 3905,48 грн, а також, стягнути із ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

30.12.2022 року з урахуванням уточнень позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 28 455, 05 грн, моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень, судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп. В іншій частині позову відмовлено. /а.с. 249-257/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у вимогах, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення у частині залишення без задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у цій частині повністю. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 28 455 гри. 05 коп. Вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат, у тому числі - 2 270 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору (сукупно), 9 500 грн. 00 грн. витрат на отримання професійної правничої допомоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано ч. 1 ст. 1194 ЦК України про те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Акта виконаних робіт №33 від 10.04.2020 року повна вартість відновлювального ремонту ТЗ «Toyota Rav4» р.н. НОМЕР_1 , становить 99 693 грн. 00 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу, у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди (дійсною повною вартістю відновлювального ремонту автомобіля) і належним розміром страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу): 99 693 грн. 00 коп. - 71 237 грн. 95 коп. (частково сплачене страхове відшкодувавши) - 28 455 грн. 05 коп. яку має сплатити заподіювач шкоди у порядку ст, 1194 ЦК України.

ОСОБА_3 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, за єдиною відомою суду адресою, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 09.03.2020 о 18.00 год по проспекту Перемоги, 11 в місті Києві ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mitsubishi», д.р.н. НОМЕР_2 при зміні напрямку руху, перестроюванні, не надав перевагу у русі автомобілю «Toyota Rav4», д.р.н. НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він мав намір перестроюватися, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Тим самим, ОСОБА_3 порушив п.10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 28.04.2020 у справі № 761/8364/20, яка набрала законної сили 09.05.2020, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/0781669 від 05.04.2019 із встановленими у ньому франшизою у розмірі - 0,00 грн та лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну в розмірі 100000,00 грн.

10.03.2020 ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення від позивача про ДТП та заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до Акту виконаних робіт № 33 від 10.04.2020, складений ФОП ОСОБА_4 наданий позивачем, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Toyota Rav4», д.р.н. НОМЕР_1 складає 99693,00 грн.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 43С/03/20 від 12.04.2020, складеного ФОП ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Rav4», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 105671,64 грн, коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ - 0,65, вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складників становить 55720,72 грн. Коефіцієнт фізичного зносу 0,65 оскільки автомобіль 2013 року випуску термін експлуатації - 6 років 11 місяців.

Відмовляючи у стягненні матеріальної шкоди з ОСОБА_3 , суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 1166 ЦК України яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, частиною 1 якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлені у ст. 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з цим, за ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Під час розгляду цивільної справи № 686/1914/16-ц (постанова від 24.06.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/0781669 від 05.04.2019 із встановленими у ньому франшизою у розмірі - 0,00 грн та лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну в розмірі 100000,00 грн.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що страхова компанія несе відповідальність за відшкодування потерпілій у ДТП особі матеріальної шкоди в межах страхової суми, визначеною п.4 Полісу, а тому вимоги про стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 1194 ЦК України, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції як такі, що зводяться до суб`єктивного трактування апелянтом ст. 1194 ЦК України.

Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 16.11.2022 № 335/2566/18; від 09.11.2022 № 212/7628/21; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 17.08.2022 № 752/11128/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 29.06.2022 № 489/4987/19; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 08.06.2022 № 756/11809/18; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 18.05.2022 № 686/24364/17; від 14.04.2022 № 205/7747/18; від 12.04.2022 № 373/1392/20; від 30.03.2022 № 734/3711/16; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 02.02.2022 № 712/7104/19; від 02.02.2022 № 757/54513/16; від 02.02.2022 № 215/2829/16-ц; від 26.01.2022 № 465/674/19; від 26.01.2022 № 204/5403/18; від 19.01.2022 № 350/1376/19; від 19.01.2022 № 640/15546/17.

Між ОСОБА_1 та страховою компанією укладено угоду від 22.12.2022 р. про узгодження розміру виплати 71 237, 95 грн, отже, сторонами прямо зафіксовано загальний розмір такого відшкодування /а.с. 224/, доплата становить 23 000 грн. ОСОБА_3 не був стороною даної угоди, а отже, покладення на нього частини страхового відшкодування, фактично прощеного позивачем страховій компанії не є таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення в цій частині не переглядається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: