Провадження № 2/522/7926/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання спадщинипісля смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з однокімнатної квартири, загальною площею - 27,0 кв.м., житловою площею - 17,5 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 відумерлою, визнання за територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради право, власності на квартиру, загальною площею - 27,0 кв.м., житловою площею - 17,5 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та витребування майна з чужого володіння вказаної квартири.

На обґрунтування позову зазначено, що у жовтні 2013 року помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при реєстрації актового запису про смерть паспорт померлого не було здано. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.2013 у ОСОБА_3 виникло право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилися, що свідчіть про відсутність у нього спадкоємців. Втім, 22.01.2014 приватним нотаріусом ОМНО Фроловою Р.В. посвідчено та зареєстровано договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 передає у власність, а ОСОБА_2 приймає у власність квартиру АДРЕСА_2 . В подальшому, 30.04.2015 ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 квартиру. Оскільки спадкоємців у ОСОБА_3 немає, а територіальна громада міста Одеси є універсальним правонаступником спадщини, квартира вибула з власності померлого вже після його смерті, виникли підстав для звернення до суду.

Справа 03.12.2015 надійшла до провадження судді Кравчук Т.С. та ухвалою від 04.12.2015 провадження у справі було відкрите.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2016 було задоволено заяву ОСОБА_1 та зупинено провадження у справі до розгляду по суті кримінальної справи №520/14986/15-к за обвинуваченням ОСОБА_4

17.05.2018 на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №3804/18 від 17.05.2018 по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я.

Ухвалою від 22.05.2018 справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я., провадження у справі залишилося зупиненим.

Судом здійснювалися систематично запити щодо стану розгляду кримінального провадження, втім весь час надходила інформація про перебування кримінального провадження на стадії судового розгляду.

Ухвалою суду від 09.01.2023 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 06.02.2023.

У судове засідання 06.02.2023 учасники справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 16.02.2023.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року позов Одеської міської ради було задоволено в повному обсязі.

До суду 18.09.2024 надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення.

По суті справи відповідач заперечує, оскільки ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, адже не знала, що ОСОБА_2 «уклав» договір купівлі-продажу квартири від 22.01.2014 з особою, що вже декілька місяців як померла. Крім того, Одеська міська рада не є власником чи законним користувачем спірного майна, тому має право лише на отримання грошової компенсації його вартості. 03.04.2015 відповідачка продала нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 та 30.04.2015 придбала спірне майно, де вона та її син ОСОБА_6 (особа з інвалідністю І групи) зареєстровані та проживають з 22.05.2015, іншого житла не мають.

Ухвалою від 23.09.2024 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та призначено заяву до розгляду у судовому засіданні 03.10.2024.

У судовому засіданні 03.10.2024 проведеному за участі представників заявника ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та представника позивача ОСОБА_8 розгляд справи було відкладено до 14.10.2024.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю прослідувати працівникам та відвідувачам суду в укриття, розгляд заяви у судовому засіданні 14.10.2024 було відкладено на 25.10.2024.

Ухвалою від 25.10.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року у справі №522/24343/15-ц за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння скасовано і призначити справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням судового засідання на 03.12.2024.

У судовому засіданні 03.12.2024 представник позивача ОСОБА_8 підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Представники відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували проти позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що у жовтні 2013 року помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 86 років. Смерть зареєстрована представником комунальної установи «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради, про що свідчить актовий запис про смерть №10711 від 05.11.2013 (т.1 а.с.17).

05.11.2013 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ОМУЮ надіслало повідомлення до ГУ ДМС України в Одеській області щодо того, що документи ОСОБА_3 у зв`язку з реєстрацією смерті не здані (т.1 а.с.16).

22 січня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №171 договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру під АДРЕСА_2 (т.1 а.с.20).

ОСОБА_3 був власником квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 14.01.2005, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради (т.1 а.с.34, 35).

30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1000 договір купівлі-продажу квартир, згідно якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру під АДРЕСА_2 (т.1 а.с.23-24).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 з 22.05.2015 (т.2 а.с.16).

Згідно листа Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21.04.2015, актових записів про державну реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу та народження дітей відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відділам державної реєстрації актів цивільного стану територіальних управлінь юстиції м. Одеси та Одеської області не виявлено (т.1 а.с.18).

Слідчий відділ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області листом від 22.08.2015 звернулося до Юридичного департаменту Одеської міської ради, яким повідомило, що слідчим відділом Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_11 за попередньою змовою з невстановленими особами незаконно заволодів рядом квартир в м. Одесі, власники яких померли. Просили сповістити, чи є Одеська міська рада правонаступником квартир, серед яких і квартира АДРЕСА_2 (т.1 а.с.9).

04.11.2015 до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000041 від 17.04.2014.

Станом на теперішній час кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 зупинено, у зв`язку з тяжкою тривалою хворобою обвинуваченого до його видужання, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.07.2024.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №41655746 від 30.09.2015 вбачається, що в спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкову справу відкриту до майна померлого ОСОБА_3 (т.1 а.с.10).

Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

Добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей (пункт 6.50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21)).

Відповідно до частин першої-третьої статі 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Тож, ОСОБА_3 помер у жовтні 2013 року і спадкоємці у нього відсутні.

Вироку по обвинуваченню ОСОБА_4 досі не винесено, однак договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений 22.01.2014, тобто через три місяці після смерті продавця квартири.

Відповідно до приписів статті 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію.

Відповідно до статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин, слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України «Спадкове право».

Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватись та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі.

Як зазначалось, стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію.

Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не зберіглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону, й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації.

Закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем.

Аналогічні висновки, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20), зроблено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 22 лютого 2023 року в справі № 202/8669/19 (провадження № 61-20544св21), від 15 березня 2023 року в справі № 336/665/19 (провадження № 61-13591св21), від 04 жовтня 2023 року в справі № 205/6482/19 (провадження № 61-1253св23), від 11 квітня 2024 року в справі № 756/16117/21 (провадження № 61-795св24), від 24 квітня 2024 року у справі № 569/18608/21 (провадження № 61-6420св23).

У цій справі ОСОБА_1 набула у власність спірну квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30 квітня 2015 року за ціною 149 973 грн, про що вказано в пункті 2.1 договору.

Матеріали справи не містять доказів недобросовісної поведінки ОСОБА_1 щодо набуття спірного майна у власність, адже кримінальне провадження внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.04.2014, а через 13 днів ОСОБА_12 продав квартиру.

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 є потерпілою у кримінальному провадженні не спростовують той факт, що при укладенні договору купівлі-продажу вона не знала та не могла знати про придбання квартири ОСОБА_2 у померлої особи на момент укладення договору.

Таким чином, після набуття ОСОБА_1 , яка є добросовісним набувачем, у власність спадкового майна, територіальна громада має право лише на грошову компенсацію вартості цього майна, а тому позовні вимоги про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, витребування майна з незаконного володіння задоволенню не підлягають.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 947/29377/20 та у постанові по справі №756/4395/22 від 31 жовтня 2024 року.

На підставі викладеного та враховуючи не доведеність позовних вимог, суд приходить до висновку про залишення без задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та керуючисьст.ст.2, 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Одеської міської ради (код , м.Одеса, пл. Думська, буд.1) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), третя особа - ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ), про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 11 грудня 2024 року.

Суддя В.Я.Бондар