Справа № 456/6392/23 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/905/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Брони Мар`яни Василівни на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 березня 2024 року в складі судді Бораковського В.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У грудні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

13 березня 2024 року представник відповідача адвокат Дон В.О. подав до суду клопотання про надання строку на примирення строком на 6 місяців, у якому зазначив, що сторони є батьками трьох дітей, відповідач бажає, щоб діти зростали у повній родині. Бажання та наміру розривати шлюб відповідач не має, вживає всіх заходів для об`єднання родини у складних умовах війни.

Оскаржуваною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 березня 2024 року заяву задоволено повністю.

Надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення 6 (шість) місяців.

Провадження у справі зупинене до закінчення строку для примирення.

Ухвалу оскаржила позивачка ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої в системі «Електронний суд» сформовано адвокатом Брона М.В. Вважає таку необґрунтованою, безпідставною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що системний аналіз ст. ст. 24, 55, 56, 111, 112 Сімейного Кодексу вказує на те, що шлюб може бути розірваний в судовому прядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь в судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів для примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключним правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.5.2019 у справі №442/6319/16-ц.

У даній постанові також зазначено, що закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що з урахуванням усіх фактичних обставин справи може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Вважає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд не дослідив, які дійсні відносини склались між сторонами, чи вживались відповідачем будь які заходи, спрямовані на примирення, впродовж розгляду справи судом, оскільки з часу відкриття провадження у справі (08.12.2023) до судового засідання, яке відбулось 14.03.2024, пройшло чотири місяці, якою була поведінка відповідача щодо дружини та спільних дітей. Відповідач не вчиняє і не вчинятиме жодних дій, спрямованих на реальне примирення і бажання зберегти сім`ю.

Позивачка вважає, що подана заява про зупинення провадження спрямована виключно на затягування судового процесу, оскільки до тих пір, поки сторони перебуватимуть у зареєстрованому шлюбі, відповідач, як батько трьох малолітніх дітей продовжуватиме отримувати соціальну допомогу від Королівства Данії, спрямовану на утримання дітей.

На переконання позивачки, в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які підстави та їх обґрунтування, згідно яких суд дійшов висновку щодо задоволення заяви про зупинення провадження у справі.

Окрім того, зазначає, що була позбавлена можливості подати свої заперечення з приводу заяви про зупинення провадження у справі, оскільки така заява не надходила, ні на електронну пошту, ані на її поштову адресу.

Просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 березня 2024 року, справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції вважав, що у сім`ї є шанс на примирення, оскільки відповідач бажає зберегти сім`ю та зважаючи на наявність трьох неповнолітніх дітей, дійшов висновку, що сторонам необхідно надати термін для примирення 6 місяців.

Перевіряючи оскаржувану ухвалу колегія суддів виходить з такого.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ч. 1ст. 21 СК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Суди повинні використовувати надану законом можливість вживати заходів для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

За змістом ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Отже, згідно із вищенаведеними приписами закону, зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення є диспозитивною нормою, оскільки суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу, за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Про зазначене також роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року.

Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі зокрема, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення (п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

У клопотанні відповідач просив суд надати сторонам час для примирення, оскільки бажає зберегти сім`ю з метою, щоб троє дітей зростали у повній родині (а.с. 34).

За таких обставин, надаючи сторонам шестимісячний строк для примирення, суд першої інстанції взяв до уваги доводи відповідача та відсутність будь яких заперечень зі сторони позивачки, відповідно прийшов обґрунтованого висновку, що надання строку для примирення подружжя у даній справі не суперечить моральним засадам суспільства.

Доводи апеляційної скарги, в контексті оскарження ухвали суду, які зводяться до того, що відповідач не має наміру примиритися, і поки він перебуває у шлюбі, отримує соціальну допомогу на трьох дітей в Даній, не підтверджені позивачкою, при цьому суд вирішує у конкретній справі лише питання свобод та інтересів щодо учасників справи, якими є позивачка та відповідач.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про надання строку для примирення та у зв`язку з цим зупинення провадження по справі, зважаючи на бажання відповідача ОСОБА_2 зберегти сім`ю.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про надання сторонам спору строку для примирення та зупиняючи при цьому провадження у даній цивільній справі до закінчення строку для примирення, виходив із приписів вищезазначених норм права, які регламентують дані правовідносини. Враховуючи той факт, що у сторін є троє неповнолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з метою збереження шлюбу та в інтересах дітей сторонам необхідно надати строк на примирення, на термін, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості.

Надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивачки та принципу добровільності шлюбу. Незгода з цим позивачки, про яку вона вказує в апеляційній скарзі, за наявності клопотання іншого з подружжя, яка бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

При цьому, строк, на який зупинене провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що відповідач не скерував копію клопотання про надання строку для примирення позивачці, що позбавило її можливості висловити свою позицію щодо такого, навести відповідні заперечення проти такого строку, колегія суддів вважає такими, що правильності висновків не спростовують, оскільки ці заперечення остання висловила у доводах апеляційної скарги, які в свою чергу, перевірені та не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Брони Мар`яни Василівни залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 травня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк