Справа № 192/232/24
Провадження № 2/192/243/24
Ухвала

20 травня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Сафонової Р.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , просить винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між ними у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 142 від 30.06.2020.

Позов обґрунтовується тим, що малолітніх або неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають, мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, сімейне життя не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Позивач також посилається на те, що він тяжко хворий, наразі він проживає з іншою жінкою, вони чекають на дитину, тому він дуже зацікавлений у найскорішому вирішенні питання щодо розірвання шлюбу з відповідачкою.

Відповідачка подала до суду відзив, в якому просить надати строк на примирення, посилалась на те, що позовна заява є передчасною, що сімейні стосунки та подружнє життя можуть бути продовжені, а все викладене у позову є лише нічим не обґрунтовані емоції її чоловіка.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, за змістом його пояснень він раніше вже подавав позов до суду про розірвання шлюбу, тоді суд залишив позовну заяву без розгляду. Проти надання строку на примирення заперечував.

Відповідачка заперечувала проти розірвання шлюбу, вважає, що сімейні стосунки та подружнє життя можуть бути продовженні. На її думку, дитина, яку чекає жінка, з якою проживає чоловік, не є його дитиною.

Вирішуючи клопотання відповідачки про надання строку для примирення, суд дійшов таких висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи обставини, на які посилається позивач, а саме, що він вже вдруге звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу, що він хворіє, жінка, з якою він проживає, вагітна, що відносини між подружжям фактично припинені, то суд вважає, що надання строку на примирення суперечило б моральним засадам суспільства та інтересам позивача, а тому у клопотанні відповідачки відмовляє.

Керуючись ст.ст. 111, 112 СК України, ст. 260 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Ковальчук