Справа № 165/2389/24
Провадження № 2-о/165/89/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 травня 2024 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Василюк А.В., оглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

встановив:

27 травня 2024 року представник заявника - адвокат Свередюк Ю.А. подала до суду письмову заяву про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Представник заявника, просить встановити юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_4 . Одночасно вона вказує, що встановлення такого факту необхідне заявнику для оформлення права на спадщину після смерті матері, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України порядку не прийняли спадщину після смерті матері як спадкоємці за заповітом та відповідно за законом.

Згідно з статтею 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Проте, у заяві не вказано та не зазначено доказів того, що заявник зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку із його постійним місцем проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та що нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини. Також до заяви не додано відповідних доказів, що підтверджують звернення заявника до нотаріуса з метою оформлення спадщини, та доказів того, що їй було відмовлено в цьому із зазначенням причин відмови, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з тим фактом, який просить встановити заявник (обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка слугувала б підтвердженням того, що у заявника на стадії оформлення права на спадщину виникли труднощі при підтвердженні факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини).

Разом з тим слід зазначити, що враховуючи характер відмови нотаріуса (у зв`язку з пропуском законодавчо встановленого строку; відсутністю правовстановлюючих документів), характер захисту порушеного права також може відрізнятися (звернення до суду з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що заява не відповідає вимогам ст. 175, ст. 177 ЦПК України, тому така заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ст.175, ст.177, ст.185, ст.293, ст.294, ст.318 ЦПК України, суддя,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, залишити без руху.

Надати заявникові строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали для усунення її недоліків.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя підпис А.В. Василюк