Справа № 487/3070/23
Провадження № 2/487/308/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Суд своєю ухвалою від 08.06.2023 зазначений позов прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Разом з тим суд своєю ухвалою від 08.06.2023 частково задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , у накладенні арешту на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 суд відмовив.

Крім того в процесі розгляду даної справи судом в ухвалі від 11.10.2023 було призначено судову автотоварознавчу експертизу транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , на виконання якої на адресу суду було надано висновок експерта.

Суд своєю ухвалою від 27.02.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

19.03.2024 від позивачки на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій вона просила накласти арешт на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір: чорний, тип авто: легковий, VIN-код: НОМЕР_2 , належний відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що у неї виникають обґрунтовані побоювання, що відповідач зможе відчужити спірний автомобіль або пошкодити його, що істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду щодо стягнення грошової компенсації вартості вказаного транспортного засобу.

Розглянувши заяву позивачки про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Положеннями п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 569/13105/18 зазначено, що інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Крім того відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 452/1520/16-ц, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так позивачка у заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний відповідачу ОСОБА_2 , посилаючись на те, що відповідач може відчужити спільний автомобіль без її згоди, що унеможливить подальше виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Проте суд вважає, що наведені підстави є лише припущеннями позивачки, оскільки на їх підтвердження остання не зазначає будь-яких доказів.

Крім того твердження ОСОБА_1 про те, що незастосування заходу забезпечення призведе до унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд вважає неспроможними, оскільки позовні вимоги стосуються саме стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля та, більш того, висновок експерта по визначенню такої вартості вже надано до суду.

У зв`язку з чим позивачкою не доведено, що вжиття відповідних заходів забезпечення позову ефективно захистить або поновить її порушені чи оспорюванні права або інтереси з огляду на викладені позовні вимоги.

Отже, враховуючи викладене вище суд доходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвалу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя І. В. Боброва