Справа № 364/849/23
Провадження № 2/364/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Голуб А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володарка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонернерного товариства «ФІДОБАНК», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР», третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонернерного товариства «ФІДОБАНК», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР», третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві власності належить частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач має намір розпорядитись своєю часткою зазначеної квартири, проте не має можливості, оскільки відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції у рамках виконавчого провадження № 42070063 на все майно ОСОБА_1 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 5006130 від 17.03.2014, зареєстрований реєстратором Реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області Бистрицькою О.М на підставі рішення № 11686828 від 17.03.2014.

Позивач вказує, що відносно нього у третьої сторони перебувало виконавче провадження 42070063, та 17.02.2014 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника з внесенням до реєстрів. Проте відповідно до постанови відповідача від 11.04.2014 року виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання.

Відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку №069-60-168/23 від 22.05.2023 року було зазначено, «що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація щодо рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. За даними ЄОІС станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» (20.05.2016) відсутня інформація про рахунки та кредитні договори, укладені між ОСОБА_1 та ПУАТ «ФІДОБАНК». При повторному зверненні до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку та у відповідь на запит отримав інформацію «що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація щодо рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації банку». У відповіді було зазначено, що на даний час у Фонді відсутні первинні документи ПУАТ

«Фідобанк».

Зняти зазначену заборону не має можливості у зв`язку із тим, що виконавче провадження в межах якого накладений вказаний арешт знищено, посилаючись на положення ЦК України, просив скасувати обтяження (арешт нерухомого майна) за номером запису 5006130 від 17.03.2014.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявсь у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дяковський О.С. в режимі відеоконференції, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонернерного товариства «ФІДОБАНК» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявсь у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявсь у встановленому законом порядку.

Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявсь у встановленому законом порядку.

Представник Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подала до суду заяву про розгляд судового засідання без участі представника відділу.

13.12.2024 року від Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» надійшов відзив по справі в якому він зазначає, що за даними ЄОІС ПуАТ «Фідобанк» відсутня будь-яка інформація за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПуАТ «ФІДОБАНК». Згідно даних архівів, які знаходяться у володінні Фонду у ОСОБА_1 у ПуАТ «ФІДОБАНК» був 24.01.2014 відкритий рахунок 1155 (980) «Списана у збиток заборгованість за кредитними операціями», даний рахунок закрито до запровадження тимчасової адміністрації у ПуАТ «ФІДОБАНК» (29.09.2014). Згідно даних архівів, які знаходяться у володінні Фонду, 31.07.2014 по вищезазначеному рахунку відбулось списання кредитної заборгованості у сумі 23116,21 грн. в зв`язку із продажем кредитного портфеля ПуАТ «ФІДОБАНК» до ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» згідно договорів про відступлення прав вимоги №3 від 30.07.2014 та №4 від 31.07.2014.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору надали до суду відзив на позовну заяву, в якому вказали, що дійсно на виконанні у Володарського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження ВП42070063 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 22630, 82 грн на користь ПАТ «Фідокомбанк». 08.02.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 17.02.2014 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та внесено у відповідний реєстр. 11.04.2014 ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ПАТ «Фідокомбанк» у зв`язку з відсутністю майна у боржника. Та так, як боржником рішення не виконано, тому скасувати обтяження арешт на нерухоме майно (на все майно) боржника, накладений в межах ВП 42070063 згідно з постановою від 17.02.2014 року про звернення стягнення на майно боржника не має юридичних підстав та просить відмовити у задовлоленні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 11.11.2006 кожному по частці на підставі свідоцтва про право власності від 26.10.2006 (а.с. 9-10).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 вбачається накладений арешт на все його майно: реєстраційний номер 5006130 від 17.03.2014, який зареєстрований за № 11668828 від 17.03.2014 18:17:21 державним реєстратором Бистрицькою О.М. реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області, підстава постанова ВП №42070063, видана відділом ДВС Володарського управління юстиції від 17.02.2014 (а.с. 45).

Згідно листа №1429 від 17.02.2022 року Володарський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області повідомив позивача, що дійсно на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 42070063 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 22630,82 грн на користь ПАТ «Фідокомбанк», проте на підставі постанови від 11.04.2014 виконавчий документ повернуто банку у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Посилаючись на вимоги ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» повідомило боржника про відсутність підстав для скасування обтяження- арешту на нерухоме майно (а.с. 13-14).

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк», ідентифікаційний код 34001693, припинило діяльність у зв`язку з реорганізацією на підставі рішення уповноваженого органу щодо припинення від 13.08.2013. Також з даного Витягу встановлено, що його правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ідентифікаційний номер 14351016.

Позивачем до справи залучено ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР» від яких жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо скасування арешту з майна до суду не надано.

Згідно із ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 15 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача, що накладення арешту на належне йому майно порушує його права як власника, оскільки арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення зі сторони боржника, однак судом встановлено, що виконавче провадження повернено в зв`язку з відсутністю майна у боржника, проте боржник має майно з 2006 року та на нього жодних стягнень не здійснювалося (а.с. 46), що є підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, з огляду на те, що судом з`ясовано, що власником вказаного нерухомого майна є позивач, він має всі підстави для усунення перешкод в реалізації свого права вільного володіння та користування своїм нерухомим майном, шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивачів, що ґрунтуються на їх праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна захистити свої порушені права не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги цивільного позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 50, 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 316, 319, 321, ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонернерного товариства «ФІДОБАНК», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНДОР», третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт з нерухомого майна частки об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 16704626) квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 40,8 м2 , житловою площею (кв.м.): 34,2 м2, накладений згідно з постановою від 17.02.2014 року по ВП 42070063 відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції на все майно ОСОБА_1 .

Скасувати обтяження (арешт нерухомого майна) за номером запису: 5006130, зареєстроване: 17.03.2014 17:56:18 реєстратором: Бистріцькою О.М., Реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11686828 від 17.03.2014 18:17:21, накладене згідно з постановою від 17.02.2014 року по ВП 42070063 відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції на все майно ОСОБА_1 .

Повний текст рішення складено 30.05.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Ткаченко