Справа № 523/3232/24
Провадження №2/523/2760/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в якій просив позбавити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 січня 2015 року шлюб між сторорт нами розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилаючись на те, що дитина проживає разом з позивачем, який одноособово займається її вихованням та утриманням, при цьому відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків: не приймає участі ані у вихованні дитини, ані у її матеріальному забезпеченні, планує 8найближчим часом виїхати на постійне місце проживання за межі України, чим назавжди перерве будь-який зв`язок з дитиною, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Верхола І.О. підтримали позовні вимоги а просили їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Суд, приймаючи визнання позову відповідачем перевірив відсутність суперечень вимогам закону та порушень прав, свобод і інтересів інших осіб.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява в якій представник просив справу розглянути у їх відсутність та прийняти рішення з урахування інтересів дитини.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ( а.с.9).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 січня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. ( а.с.10)

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.14-18)

Судом встановлено, що дитина з 2022 року проживає разом з батьком- позивачем по справі, останній займається вихованням сина та здійснює фінансово-матеріальне забезпечення потреб дитини. Відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини та його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя.

Згідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання від 25.04.2024 № 8) керуючись ст. 164 Сімейного Кодексу України, постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», орган опіки та піклування Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради вважає не доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.36-38)

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України).

Так, з висновку органу опіки та піклування від 29.04.2024 року вбачається, що батько здатен виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. Також, у висновку зазначено, що спеціалісти намагалися зв`язатися з матір`ю дитини, але всі телефонні дзвінки вона проігнорувала. ОСОБА_1 повідомив, що колишня дружина наразі перебуває поза межами України. 09.04.2024 фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі здійснено вихід за адресою реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для проведення оцінки потреб сім`ї особи родини. В ході відвідування двері відчинила жінка, яка представилася матір`ю ОСОБА_2 та повідомила, що її донька за цією адресою не проживає, інформацією про її місце перебування не володіє, так як не підтримує із нею зв`язок.

Суд вважає за необхідне зазначити, що органом опіки надано недостатньо обґрунтований висновок, який складений без участі відповідача та не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка здійснює свої батьківські обов`язки, не аргументовано поведінку відповідача, її участь у вихованні дитини, не встановлено, які відносини мають місце між батьками дитини, і тому суд не погоджується з таким висновком.

Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України - батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що «...ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти».

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В матеріалах справи наявна заява відповідача, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Назарчук Н.М., про згоду на позбавлення її батьківських прав.

Оцінюючи цей факт суд вважає, що правовою підставою для позбавлення батьківських прав батька (матері) є не їх згода на позбавлення батьківських прав, а доведення навмисного ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що відповідач не прагне брати участь у житті сина, не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини та його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя. Така її поведінка вказує про повну байдужість та нехтування останньою своїми батьківськими як обов`язками так і правами.

Таким чином, суд встановив, що невиконання відповідачем батьківських обов`язків має місце внаслідок її винної поведінки- свідомого ухилення від виконання цих обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відтак позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 5,6, 10, 206, 258-262,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції, апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.05.2024 року.

Суддя: