Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1073/23
Провадження № 2/542/66/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Бойка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом адвоката Бойка Юрія Олександровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права довічного проживання в успадкованому житловому будинку та вселення, суд

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Бойко Ю.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 24.07.2023 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права довічного проживання в успадкованому житловому будинку та вселення, посилався на наступні обставини.

Відповідачка ОСОБА_2 успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за заповітом свого батька ОСОБА_3 від 17.08.2012 року, та право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_2 .

Цим заповітом на відповідача було покладено обов`язок надати право довічного проживання в зазначеному житловому будинку АДРЕСА_1 і користування ним позивачу. Відповідачем всупереч волі спадкодавця було позбавлено ОСОБА_1 житла та примушено до виселення з цього будинку. Таке було зумовлене конфліктом між ними та вчиненням перешкод зі сторони відповідача у доступі до спірного житла.

Зазначає, що відповідач не визнає за ОСОБА_4 права довічного проживання в зазначеному будинку та користування ним.

На цей час, будучи непрацездатною за віком ОСОБА_1 залишилися позбавленою житла, на яке має право за заповітом померлого чоловіка - ОСОБА_3 , і в якому сподівалася доживати свій вік.

Також зазначає, що в розділі «Додаткові відомості» інформаційної довідки №338324058 від 07.07.2023 року з реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначається про таке: «заповітом, посвідченим Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 17.08.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-2246 встановлений заповідальний відказ, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язана надати право довічного проживання в вищезазначеному житловому будинку та користування ним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від односельчан ОСОБА_1 дізналася і особисто пересвідчилася, що ОСОБА_2 взялася продавати вказаний житловий будинок та приводить потенційних покупців на оглядини.

ОСОБА_1 намагалася визнати право на частку в праві власності на цей житловий будинок в обсязі, що рівняється обов`язковій частці при спадкуванні за заповітом (цивільна справа 542/913/20), і в такий спосіб сподівалася захистити своє право проживати в спірному житлі, як співвласник, однак позов не був задоволений через обставини, які не збігаються з приписами законів.

Тому ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду за захистом свого права та законних інтересів щодо проживання у спірному житловому будинку.

Просив визнати за ОСОБА_1 право довічного проживання в успадкованому ОСОБА_2 житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та користування ним відповідно до покладеного на спадкоємця обов`язку за заповітом ОСОБА_3 від 17.08.2012 року.

Вселити ОСОБА_1 на умовах довічного проживання до будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.08.2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 12.09.2023 року (а.с.20-21).

12.09.2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.10.2023 року (а.с.43-44).

Ухвалою суду від 18.04.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (а.с.92, 96-97).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 , підтримала заявлені вимоги, позов просила задовольнити та, будучи допитаною в якості свідка відповідно до положень ст.92 ЦПК України, пояснила, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 2003 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті вона залишилась проживати в будинку АДРЕСА_1 . Напочатку липня 2020 року ОСОБА_2 та її чоловік сказали, що вони господарі цього будинку та почали вимагати, щоб вона вибиралася з будинку. З цього приводу вона зверталась до поліції.

05.08.2020 року до будинку приїхав онук ОСОБА_6 разом з якимось хлопцями та вона, злякавшись, декілька днів вдома не проживала.

А коли вона повернулась до будинку, то виявила що були поміняні замки. Через деякий час ОСОБА_2 надала їй ключі від будинку.

Потім ОСОБА_7 поставили замки в кімнатах будинку, відеокамери на дворі, викрутили електричні пробки, розбили ребро батареї, через що, в кінці 2021 року вона була вимушена піти з будинку та виниймати інше житло. В 2021 році вона дійсно придбала будинок, але хоче проживати в будинку по АДРЕСА_1 . Однак потрапити в будинок вона не може, оскільки не має від нього ключів, а також замкнуті ворота й вона не може потрапити навіть до подвір`я будинку. Крім того, вона дізналась про те, що відповідачка зняла її з реєстрації з місця проживання за адресою по АДРЕСА_1 .

Представник позивачки ОСОБА_5 адвокат Бойко Ю.О. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Позов просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в 2020 році ОСОБА_1 добровільно та самостійно покинула будинок та обрала інше місце проживання. Всі ключі від будинку у неї є та вона має доступ до будинку. Перешкоди їй не чинилися, замки не змінювались. Вона не заперечує проти проживання позивачки в будинку. Разом з тим вважає, що ОСОБА_1 не має наміру проживати в будинку, вона не здійснювала догляд за ним, не сплачувала комунальні платежі. Вона дійсно в січні 2022 року зняла ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання в спірному будинку, оскільки вона фактично там не проживає. На питання про те чи визнає вона позов, пояснила, що позов визнає.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Плішкін Ю.С. в судовому засіданні проти позову заперечував, надав пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Так надав відзив на позовну заяву (а.с.26-28), в якому зазначає, що тверджень представника позивача про те, що ОСОБА_1 з вини ОСОБА_2 нібито позбавлена житла та примушена до виселення в зв`язку конфліктами, що виникають між сторонами не відповідає дійсності та не підтверджується допустимим на належним доказом, з тих обставин, що ОСОБА_2 постійно працює в м. Полтаві, зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , користується як дачею і буває в даному будинку декілька разів на місяць.

Твердження, що ОСОБА_1 позбавлена житла, також не відповідає дійсності. Позивач добровільно визначила собі інше місце проживання, і будинком за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин, не користується з серпня 2020 року, не сплачує комунальні послуги та інші витрати по утриманню житлового приміщення, і дані обставини обумовлені тим, що ОСОБА_1 13.08.2020 року придбала інше житлове приміщення, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Присадибна ділянка ОСОБА_1 також не використовується, будь-які овочі для власних потреб не вирощуються.

Також зазначає, що позивчка добровільно, без будь-якого примусу змінила місце проживання, що підтверджується актом від 14.11.2020 року складеного комісією Нехворощанської сільської ради, в якому чітко зазначено, що ОСОБА_1 з 01.09.2020 року вибралася з будинку адресою: АДРЕСА_1 остаточно, без примусу, добровільно.

Крім того, даним актом ОСОБА_1 було зобов`язано повернути ОСОБА_2 ключі від будинку, які вона передала позивачу у відповідності до акту від 11.08.2020 року складного комісією Нехворощанської сільської ради, ключі від будинку на сьогодні не повернуті вимог, щодо повернення ключів від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , не надходили. Тобто на сьогодні в ОСОБА_1 є вільний доступ до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Акт від 14.11.2020 року був складений в порядку, визначеному чинним законодавством уповноваженим представником Нехворощанської сільської ради - Боровко А.І. та затверджений виконуючим обов`язків голови сільської ради ОСОБА_8 , в присутності свідків.

Крім того, зазначає, що Актом обстеження від 28.12.2020 року свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджено той факт, що позивач не проживає в будинку з серпня 2020 року.

Припущення, що ОСОБА_2 нібито здійснює підготовку для продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що відповідач жодним чином не порушила право ОСОБА_1 стосовно довічного проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позовна заява ґрунтується лише на припущеннях, без надання доказів.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення у вступному слові позивачки, допитаної в якості свідка, представника позивачки, відповідачки, представника відповідачки, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Згідно ст. 1237 ЦК України, заповідач має право зробити у заповіті заповідальний відказ.

Відказоодержувачами можуть бути особи, які входять, а також ті, які не входять до числа спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 1238 ЦК України, предметом заповідального відказу може бути передання відказоодержувачеві у власність або за іншим речовим правом майнового права або речі, що входить або не входить до складу спадщини.

На спадкоємця, до якого переходить житловий будинок, квартира або інше рухоме або нерухоме майно, заповідач має право покласти обов`язок надати іншій особі право користування ними. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном зберігає чинність у разі наступної зміни їх власника.

Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном, одержане за заповідальним відказом, є таким, що не відчужується, не передається та не переходить до спадкоємців відказоодержувача.

Право користування житловим будинком, квартирою або іншою будівлею, надане відказоодержувачеві, не є підставою для проживання у них членів його сім`ї, якщо у заповіті не зазначено інше.

Спадкоємець, на якого заповідачем покладено заповідальний відказ, зобов`язаний виконати його лише у межах реальної вартості майна, яке перейшло до нього, з вирахуванням частки боргів спадкодавця, що припадають на це майно.

Відказоодержувач має право вимоги до спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори П`ятенко Л.І. 17.08.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-2246, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими побудовами та присадибну земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . та на неї покладений обов`язок надати право довічного проживання в зазначеному будинку та користування ним ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Тобто, при складенні заповіту від 17.08.2012 року спадкодавець ОСОБА_3 зробив розпорядження заповідальний відказ, згідно якого ОСОБА_1 має право пожиттєво проживати в будинку АДРЕСА_1 , який він заповів ОСОБА_2 та користуватися ним.

Відповідачка ОСОБА_2 спадщину прийняла та зареєструвала право власності на вищезазначене майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.07.2023 року (а.с.8-9).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 не визнає за нею право довічного проживання в зазначеному будинку та право користування ним.

Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що позов вона визнає, однак наполягала на тому, що ОСОБА_1 самостійно та добровільно виїхала зі спірного будинку, будь-яких перешкод в користуванні будинком вона їй не чинила та визнає за нею право довічного проживання в зазначеному будинку та право користування ним.

Так, судом встановлено, що з 2020 року ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 не проживає та ним не користується, що було визнано сторонами по справі та підтверджується наданими актами комісії Нехворощанської сільської ради (а.с.32, 33, 34).

Також в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зазначила, що вона була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 в 2022 році. Та вказана обставина була визнана відповідачкою ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Так, як вбачається з акта обстеження від 28.12.2020 року комісії Нехворощанської сільської ради в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в ході обстеження було виявлено: зі слів ОСОБА_1 вона в будинку проживає, наявні її особисті речі. Зі слів ОСОБА_2 в будинку ніхто не проживає, догляд за будинком і прибудинковою територією не здійснюється, огород не придбаний, останній комунальний платіж був в серпні 2020 року. На вхідних дверях у будинку була здійснена заміна замка, ключ був наданий ОСОБА_1 . Зі слів сусіда ОСОБА_12 ніхто не проживав з серпня 2020 року. Вода в будинку відключена, з опалювальної системи вода злита з листопада 2020 року. Зі слів сусіда ОСОБА_9 ОСОБА_1 не проживає в будинку (а.с.32).

Згідно акту комісії від 11.08.2020 року в присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та адвоката Плішкіна Ю.С. (а.с.33) складений акт про те, що ОСОБА_1 добровільно, без примусу частину речей перевезла в інше місце майбутнього проживання. ОСОБА_2 передає ключ від будинку ОСОБА_1 , яка в свою чергу зобов`язується сплачувати комунальні платежі за проживання в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та про їх сплату повідомляти ОСОБА_2 до 12 числа кожного місяця.

Згідно акту комісії від 14.11.2020 року (а.с.34) складений акт про те, що ОСОБА_1 з 01.09.2020 року вибралася з будинку за адресою: АДРЕСА_1 остаточно, без примусу, добровільно. Її речей у будинку не знайдено. З 01.09.2020 року комунальні послуги не сплачувались, згідно акту обстеження від 11.08.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язалася їх сплачувати. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення не прибрана, занедбана, поряд купа сміття. Зобов`язано ОСОБА_1 прибрати земельну ділянку, вивезти сміття.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 фактично в будинку не проживає, господарськими будівлями не користується, її зобов`язано повернути ОСОБА_2 ключі від будинку, господарських будівель, після вивезення сміття та прибрання земельної ділянки, ключі залишити в сільській раді та зниклі речі.

При цьому сам факт складання таких актів, які надані відповідачкою, свідчать про те, що між сторонами виникли складні відносини щодо користування будинком, які супроводжуються зверненнями до сільської ради, складанням певних актів для фіксації тієї чи іншої події, тощо та наявністю не врегульованих питань та доводять існування спору між сторонами.

Так само про наявність спору між сторонами свідчить й звернення позивача до суду та сама наявність у провадженні суду даної цивільної справи, а також те, що судом за клопотанням сторін надавався час для укладення мирової угоди, однак дійти згоди щодо її умов сторонам протягом тривалого часу не вдалося.

Доводи відповідачки про те, що позивачка ОСОБА_1 добровільно виїхала з будинку, не мають правового значення, оскільки вона має право на пожиттєве проживання в ньому та користування ним.

Посилання представника відповідачки ОСОБА_2 про те, що у ОСОБА_1 наявне інше житло, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.09.2023 року (а.с.29-31), відповідно до якої ОСОБА_1 належить на праві власності, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не позбавляють останню права користуватися та проживати в будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 , згідно заповідального відказу, має право довічного проживання в житловому будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та користування ним, у спірному будинку не проживає, але бажає в ньому проживати, заперечує наявність доступу до будинку, а відповідачка позов визнала й не заперечувала проти позовних вимог, порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права довічного проживання та користування будинком АДРЕСА_1 та вселення в будинок.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву адвоката Бойка Юрія Олександровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права довічного проживання в успадкованому житловому будинку та вселення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право довічного проживання в успадкованому ОСОБА_2 житловому будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та користування ним відповідно до покладеного на ОСОБА_2 обов'язку за заповітом ОСОБА_3 від 17.08.2012 року.

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

представник позивача: адвокат Бойко Юрій Олександрович, адреса робочого місця адвоката: пров.Степний, 10, селище Царичанка, Дніпропетровської області;

відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник відповідача: адвокат Плішкін Юрій Степанович, адреса робочого місця адвоката: вул.Пролетарська, буд.33, літ.А, кв.8, селище Нові Санжари, Полтавського району Полтавської області.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва