Справа № 461/4653/22
Провадження № 2/463/168/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання Косопуд М.В.,

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Кміть Лариси Іванівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання недійсною нотаріальної довіреності та скасування реєстраційного запису про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, -

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вимоги за яким в процесу розгляду справи уточнив та просить суд:

1)визнати недійсною нотаріальну довіреність ВМС 337671, посвідчену приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кміть Ларисою Іванівною 30 березня 2009 року;

2)скасувати реєстраційний запис №0037814 про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у серпні цього року позивач отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження №64500144, винесену 12.02.2021 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Пальоною Н.М. Виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження, вказано вимогу про сплату боргу № Ф-7173-50У, видану 05.11.2019 ГУ ДПС у Львівській області, про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ГУ ДПС у Львівській області у сумі 26 539,26 грн.

Відповідно до інформації, наданої державним реєстратором, 01.04.2009 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради було проведено реєстрацію Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про державну реєстрацію серія НОМЕР_1 , реєстраційний запис № 0037814. Документи для реєстрації подавались та реєстраційна картка заповнювалась ОСОБА_3 , яка представляла інтереси позивача на підставі довіреності ВМС 337671 від 30.03.2009, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Ларисою Іванівною 30 березня 2009 року.

У довіреності від 2009 року зазначені дані паспорта серія НОМЕР_2 , виданого 06.08.1996 Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, який позивач втратив 28 листопада 2002 року. Про факт втрати паспорта позивач повідомив правоохоронні органи у встановленому законом порядку, що стало підставою для оформлення позивачем у 2022 року нового паспорта громадянина України. Зазначає, що довіреність підписаною від імені позивача невідомою особою. Позивач наголошує, що не знайомий з відповідачем та ніколи не був у нотаріуса Кміть Л. та не підписував довіреності на представництво його інтересів ОСОБА_4 .

Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

30 вересня 2022 року до суду поступив відзив від ОСОБА_3 на позовну заяву. У такому зазначає, що у березні 2009 року до неї звернувся позивач із запитом у організації його державної реєстрації, як фізичної особи-підприємця. Надалі 30.03.2009 вище вказана особа видала їй довіреність на вчинення низки юридично значимих дій, зокрема бути представником з питань державної реєстрації, як фізичної особи-підприємця. Зазначена довіреність нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Кміть Л.І. Опісля видачі відповідної довіреності нею в інтересах ОСОБА_2 заповнено та подано реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної-особи підприємця. 01.04.2009 здійснено державну реєстрацію ОСОБА_2 , як фізичної-особи підприємця. В подальшому жодних відносин між нею та позивачем не було. Позовні вимоги в повному обсязі заперечує, звертає увагу суду, що такі є безпідставними та гуртуються виключно на суб`єктивних припущеннях позивача.

04 жовтня 2022 року також надійшов відзив від приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Кміть Л.І., щодо позовних вимог, які заперечує. Зазначає, що при посвідченні довіреності від імені позивача в неї, як нотаріуса, не було сумнівів у дійсності документа та особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Наголошує, що у своїй діяльності керується виключно вимогами чинного законодавства України. В задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2023 року, внаслідок зміни кола осіб та предмету позову, ухвалено про передачу даної цивільної справи на розгляд до Личаківського районного суду м. Львова.

Справа надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 08.03.2023 року та ухвалою судді від 09.03.2023 року була прийнята до розгляду та відкрито підготовче провадження.

Крім того, 03 квітня 2023 року надійшли письмові пояснення від представника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради. Проти позовної вимоги про скасування реєстраційний запису №0037814 про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань заперечує. Так, зазначає, що паспорт серії НОМЕР_2 є втраченим, однак на підтвердження даних фактів не долучає жодних доказів. Відповідно до відкритої інформації, що міститься на сайті Державної міграційної служби України відсутня інформація про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 в базах даних ДМС. Відсутня інформація про викрадення або втрату паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 і в базі даних МВС. Також позивач зазначає, що підпис на довіреності є не його, проте в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують викладену ним інформацію. Отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві. Додатково вказав, що долучений до матеріалів справи висновок експерта підтверджує, що саме позивач, особисто був присутній у нотаріуса та надав оспорюване ним доручення. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, вважає позов завідомо безпідставним.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд ухвалює рішення про наступне.

Судом встановлено, що 30 березня 2009 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кміть Л.І. було посвідчено довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за №632. За змістом такої ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 06.08.1996 року, РНОКПП НОМЕР_3 ) уповноважує ОСОБА_3 бути його представником з питань державної реєстрації його як фізичної особи-підприємця (а.с.6).

Також до матеріалів справи долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається що ОСОБА_2 01.04.2009 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.9).

Позивачем надано копію паспорта серії НОМЕР_4 , який виданий 08.12.2017 Личаківським РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області.

За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Законодавче визначення правочину є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша та третя статті 237 ЦК України).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (частина перша статті 239 ЦК України).

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (стаття 238 ЦК України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частини перша та третя статті 244 ЦК України).

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша статті 245 ЦК України).

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року судам роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі ч.3 ст. 244 ЦК України.

Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії ч.1 ст. 247 ЦК України.

Правочин може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховний Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц, від 28 червня 2023 року у справі № 373/892/20.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог позивачем подано клопотання про витребування доказів, а саме висновку судової почеркознавчої експертизи належності Б. Штойці підпису на довіреності ВМС 3337671 від 300.3.2009 проведеної у кримінальному провадженні №001834.

Дане клопотання було задоволено та 26.03.2024 отримано копію висновку експерта №4449-Е від 15.11.2023 по кримінальному провадженні №001834. У висновку зазначено наступне: «При порівнянні почерку, яким виконані вказані записи зі зразками почерку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були встановлені збіги зі зразками почерку ОСОБА_2 …», «Наведені вище збіги ознак є суттєві, стійкі, в своїй сукупності індивідуальні та достатні для висновку про те, що досліджувані записи виконані ОСОБА_2 .»

Крім цього, експертом зроблено висновок, що «Записи « ОСОБА_2 », розташовані у графі: «Підписи осіб (їх представників), які звернулися з авчиненням нотаріальної дії», напвроти №№ н/д: «632», «633», під підписами у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Кміть Л.І. за 2009 р., виконані ОСОБА_2 ».

За вказаних обставин судом констатовано те, що стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження позовних вимог щодо визнання недійсною нотаріальної довіреності ВМС 337671, посвідчену приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кміть Ларисою Іванівною 30 березня 2009 року, а також відповідно похідної вимоги про скасування реєстраційного запису №0037814 про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень покладається на кожну із сторін.

Таким чином, оскільки судом не встановлено порушень законних прав, свобод чи інтересів позивача у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витати у справі, пов`язані зі платою судового збору, при ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

відмовити в задоволені позовуОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Кміть Лариси Іванівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання недійною нотаріальної довіреності та скасування реєстраційного запису про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04 липня 2024 року.

Суддя Г.Б. Жовнір