Справа №461/4457/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2024 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
за участю: позивача (відповідача за
зустрічним позовом) ОСОБА_1
представників позивача
(представників відповідача за
зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
відповідача
(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_5
представників відповідача (представників
позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
представника третьої особи Андріїв Г.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , треті особи Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебували у шлюбі з 30.09.2014 року, під час якого у них народилось дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Увесь проміжок часу від народження до вересня 2023 постійним місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 була адреса місця проживання батьків - АДРЕСА_1 , де дитині створені всі необхідні матеріально-побутові умови для проживання та нормального розвитку. З моменту народження доньки батько постійно займався її вихованням, проводив вільний час, влаштовував у садочок, потім в школу, куди щоденно сам відвозив, також забезпечував відвідування гуртків, плавання, організовував дозвілля ОСОБА_10 , в той час як мати ОСОБА_5 усунулась від виконання материнських обов`язків і доньці не приділяла часу, займаючись своїми приватними справами. Він же забезпечував дитину гарними умовами проживання, новим одягом, якісним харчуванням, належним навчанням і лікуванням, а також догька мала великий вибір творчих та спортивних занять, доки відповідач не забрала дитину.
У вересні 2023 відповідачка, без його відому та згоди, вивезла дитину в невідомому напрямку; як потім з`ясувалось, що вона разом з ОСОБА_10 перебували у притулку зі статусом постраждалих від домашнього насильства, в той час як позивач жодних протиправних дій щодо сім`ї не вчиняв; відповідачка свідомо провокувала його на конфлікти, все знімала на мобільний телефон, з метою убезпечення на майбутнє доказів щодо його ніби-то протиправної поведінки. В подальшому дитина піддавалась психологічному тиску з боку сторони відповідачки, яка, на шкоду інтересам ОСОБА_10 , перешкоджала батькові спілкуватись з нею, переховувала від нього доньку, намагалась зробити її психічно хворою, не забезпечила належного навчання, і дитина рік не відвідувала навчання в школі, тощо.
Позивач ОСОБА_1 стверджує, що до 2023 року приділяв доньці максимум свого часу, уваги та любові, має з нею гарні стосунки, які засновані на довірі та взаємній повазі. Він може гарантувати стабільне проживання дитини, забезпечити їй почуття любові та безпеки, відповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, повністю забезпечити зростання та розвиток доньки у комфортній та спокійній обстановці. В той час, як ОСОБА_5 , не приймаючи протягом восьми років участі у вихованні доньки, а також в її утриманні, маніпулюючи дитячою свідомісттю, не здатна забезпечити ОСОБА_10 подальше зростання, належний догляд та утримання.
На думку позивача, самовільна зміна матір`ю постійного місця проживання доньки ОСОБА_8 суперечить інтересам дитини та принципу розумної турботи про доньку батьком, оскільки матір створила для дитини психологічний стрес, неналежні умови, помістивши безпідставно доньку у притулок, а потім обмежила будь-яке спілкування з батьком та дитячим соціумом.
У зв`язку з цим, позивач просить визначити місце проживання дитини з батьком.
Відповідач ОСОБА_5 заперечила позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком і звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що протягом останніх п`яти років стосунки між нею та ОСОБА_1 розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага; чоловік систематично принижував її, в тому числі, на очах малолітньої доньки; вчиняв психологічне та фізичне насильство. ОСОБА_5 вважає, що батько негативно впливає на психічний та емоційний стан дитини, він нехтує думкою матері при вирішенні важливих питань стосовно дитини (вибір дитячого садка, школи, відвідування гуртків тощо), провокує дитину на конфлікти з матір`ю тощо. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 , який вчиняв домашнє насильство, недобре поводився в сім`ї, вона була змушена забрати дитину і переїхати жити зі ОСОБА_11 у Вінницю.
ОСОБА_5 вважає, що вона в змозі належно виховувати та утримувати доньку; вона є власницею квартири, автомобіля, отримує дохід в результаті підприємницької діяльності; займається культурним, духовним та фізичним розвитком дитини, зокрема вони з дитиною відвідують концерти, кінотеатри, цирк, майсер-класи для дітей, розважальні центри та ін. ОСОБА_5 займається з донькою творчістю (плетіння віночків, малювання, шиття іграшок, спільне приготування їжі тощо). ОСОБА_10 не навчалась у школі тривалий час, т.я. ОСОБА_1 забрав її документи з навчального закладу м.Вінниці, де в неї були друзі. Навчання у школі «Вільних та небайдужих» у м.Львові їй не подобалось.
Не заперечує проти спілкування батька з донькою, однак, на її думку, цього не бажає сама дитина, яка боїться батька, оскільки пам`ятає, як він погано поводився з її матір`ю. Такі думки дитина висловлювала у присутності психолога; дитина перебувала у стресовому стані, відтак, потребувала допомоги фахівця. Тривалий час донька боялась навіть виходити з квартири на вулицю, т.я. висловлювала побоювання, що її викрадуть.
Просить визначити місце проживання дитини з матір`ю.
В судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 первісний позов підтримали з підстав, наведених у ньому. Проти задоволення зустрічного позову заперечили. Крім викладеного у позовній заяві та додаткових поясненнях, звернули увагу, що ОСОБА_1 намагався неодноразово вирішити питання у мирний спосіб, пропонував відповідачці різні варіанти розв`язання проблеми, оскільки дуже любить свою дочку ОСОБА_10 , яка в нього є єдиною дитиною, тому готовий був на компроміси. Однак, ОСОБА_5 не бажала досудового вирішення спору, висловлювала нераціональні пропозиції та вимоги. Декларуючи свою згоду на вільне спілкування дитини з батьком, разом з тим, протягом останнього року будь-якими способами і можливостями перешкоджала їх зустрічам, спілкування по мобільному телефону, налаштовувала дитину негативно, говорила про нього непристойні речі, провокує доньку та маніпулює її свідомістю. Зокрема, зі слів дитини, йому стало відомо, що ОСОБА_5 сказала ОСОБА_10 , що якщо тато її забере, то ОСОБА_10 ніколи не побачить матері. Відповідачка звинувачує ОСОБА_1 у намаганні викрасти доньку, в той час, коли сама таємно фактично викрала дитину з місця її постійного проживання. Позивач ствердив суду, що готовий заради дитини змінити місце свого проживання на Вінницю, придбати там квартиру, щоб лише бути поряд з єдиною донькою. Просить позов задоволити, у зустрічному відмовити.
Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_5 та її представники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні первісної позовної заяви та підтримали зустрічні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. ОСОБА_5 вважає, що донька повинна проживати тільки з нею, для цього вона створила всі необхідні умови; разом з тим, визнає, що донька ОСОБА_10 любить і її, і батька, їй потрібно спілкування з обома батьками, що сприятиме її подальшому вихованню та розвитку. Вона також пропонувала ОСОБА_1 мирне врегулювання спору в інтересах дитини, пропонувала свої варіанти, які не приймав відповідач. Вона не перешкоджала спілкуванню ОСОБА_10 з батьком, який спілкувався з нею по телефону, але зустрічей, як таких, між ними не було через небажання дитини, яка стресувала щодо цього. Вона готова в подальшому не перешкоджати таким зустрічам. Просить суд, при прийнятті рішення про визначення місця проживання дитини з нею, врахувати висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради, висновок експерта Вінницького НДКЦ МВС України, згідно яких вона має необхідні для виховання доньки психолого-педагогічні якості, умови проживання, фінансового забезпечення. Відтак, просить зустрічний позов задоволити, в первісному відмовити.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради подала клопотання проводити розгляд справи без участі, надавши суду висновок, з якого вбачається, що дитині ОСОБА_8 подобається проживати з мамою та проводити з нею спільно час, вона хотіла б надалі проживати з нею; при цьому, дитина прагне, щоб батько був присутній в її житті. Дитина втомлена від судів та бажає, щоб вони пошвидше закінчились. Під час бесіди дівчинка повідомила, що бажає проживати з мамою, а з батьком хоче бачитись тоді, коли суди закінчаться і він буде чемним. Зі слів дитини, батько дарує їй подарунки, вона спілкується з ним телефоном, але боїться, щоб він не забрав її від мами до себе. Беручи до уваги наведене, Орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 з матір`ю.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Андріїв Г.Т. в судовому засіданні пояснила, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, була позбавлена можливості надати висновок по суті розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_9 , оскільки батько на сьогодні не може виконувати свої батьківські обов`язки через те, що мати забрала дитину від нього, а виконання матір`ю батьківських обов`язків неможливо з`ясувати, оскільки місце перебування матері з дитиною їм невідоме.
При цьому, представник ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначила, що з огляду на малолітній вік дитини, тривалий час проживання дитини з матір`ю, обмеження спілкування з батьком та конфлікт між батьками щодо визначення місця проживання доньки, думка дитини щодо її бажання проживати з матір`ю у контексті цієї справи є непереконливою. На думку представника, матір мала би пояснити дитині про те, що наявний у матері з батьком конфлікт ніяк не впливає на ставлення батька до дитини; що батько її любить і ніколи не зробить нічого, що б могло їй зашкодити. Натомість, матір лякає дитину тим, що батько забере її у мами, розповідає про судові справи, а це негативно впливає на психіку дитини. Беручи до уваги матеріали справи та пояснення учасників, представник третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Андріїв Г.Т. вважає, що для забезпечення найкращих інтересів дитини необхідно визначити місце проживання ОСОБА_8 з батьком.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦПК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин справи, зокрема, ст.12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 30.09.2014 між сторонами у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_13 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом від 30.09.2014, серія НОМЕР_1 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.
У шлюбі в сторін народилася донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 21.10.2015, серія НОМЕР_2 ).
Згідно з інформацією з реєстру територіальної громади від 13.09.2023 № 239, малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з батьком ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.11.2023 року шлюб між сторонами розірваний; сторони проживають окремо.

На даний час, дитина ОСОБА_14 проживає з матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Батько дитини - ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.

Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

Під час розгляду справи суд встановив, що постійним місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 від моменту її народження і після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами до вересня 2023 року була адреса місця проживання батька та матері - АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою дитина зареєстрована і на даний час.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності матері позивача - ОСОБА_15 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.10.2023, складеного відділом «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 456,60 кв.м., житловою площею 234,10 кв.м. В будинку п ять житлових кімнат, коридори, сходова клітка з 1-го по 3-й- поверх, кухня-студія, санвузли. Зроблений сучасний ремонт, чисто, затишно. Санітарно-гігієнічні норми дотримуються належним чином. Для дитини облаштовано окрему кімнату, де є місце для сну і відпочинку, ігор та навчання. В будинку багато дитячих речей, для дівчинки створені хороші умови, що підтверджується висновком Галицької районної адміністрації від 29.01.2024 року.

Матеріалами справи встановлено, що, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , дитина ОСОБА_14 відвідувала заклади дошкільної освіти, школи та секції; була забезпечена необхідною медичною допомогою.

Вказане підтверджується договором про надання дошкільних освітніх послуг від 02.09.2019 р. (а.с. 37-43 т. 2), договором про надання освітніх послуг (а.с. 181-185 т. 1), випискою з медичної карти стоматологічного хворого № 21-574 (а.с. 45 т. 1), договором про надання спортивно-оздоровчих послуг від 23.10.2021 (а.с. 179-180 т. 1), характеристиками на ОСОБА_16 (а.с. 46-53 т. 1, а.с. 10-14 т. 3, а.с. 163-168 т. 3), відповіддю на адвокатський запит дитячого клуб-садочку Eco Kids вих. 04/10 від 24.07.2023 р. (а.с. 35 т. 2); також ОСОБА_14 з 25.03.2021 року і дотепер є пацієнткою ТОВ «Клініка Заблоцького», що підтверджується довідкою №052 від 17.07.2023 року (а.с. 44 т. 2).

Разом з цим, починаючи з 21.09.2023 р., дитина ОСОБА_14 проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про фактичне проживання від 27.09.2023 р., складеним комісією ОСББ "Подолянка", та актом обстеження умов проживання від 25.09.2023 р., складеним спеціалістом служби у справах дітей Вінницької міської ради.

Відповідно до відомостей, вказаних у свідоцтві про право власності НОМЕР_3 /19.04.2012 р., виданим Виконкомом Вінницької міської ради, власницею квартири АДРЕСА_3 (житловою площею 29,0 кв.м. та загальною площею 101,6 кв.м), є ОСОБА_13 .

23.09.2023 р. ОСОБА_5 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджуєься копією витягу з Реєстру територіальної громади.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04 березня 2023 року, комісія у складі Голови управління ОСББ «Подолянка» (згідно переліку осіб) провела обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої було виявлено: ідеальний санітарний стан приміщення, наявність двох ізольованих житлових кімнат, одна з яких передбачена для проживання дитини та проведення нею часу для навчання, ігор та інших занять для розвитку дитини; окремо зазначено про тимчасове проживання сім`ї, проте описано теплі та традиційні взаємовідносини в сім`ї; характеристика матері: відповідальна, врівноважена жінка, відповідальна співвласниця ОСББ. Заборгованість за послуги та утримання будинку не спостерігається, зазначено про панування взаємоповаги та взаємної підтримки матері та дитини, належний вигляд та виховання дитини.

Окрім цього, 25.09.2023 р. спеціалістом служби у справах дітей Вінницької міської ради складено акт обстеження умов проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що санітарний стан помешкання задовільний, зроблений сучасний ремонт, речі складені; наявні для проживання меблі і побутова техніка; продукти харчування у достатній кількості. У дитини ОСОБА_8 є окрема кімната, обладнана усіма необхідними меблями; наявні розвиваючі ігри, іграшки, книги. Є домашні тварини - шиншила, кіт.

25.09.2023 р. ОСОБА_5 підписала Декларацію № 0001-44РХ-17АО про вибір лікаря для ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з лікарем КНП «ЦПМСД №3 м. Вінниці».

З 09.10.2023 р. по 16.10.2023 р. ОСОБА_14 навчалась у 2-«З» класі КЗ «Вінницька гімназія № 24» на очній формі навчання.

19.10.2023 р. наказом по КЗ "Вінницька початкова школи № 5" ОСОБА_14 зарахована до складу учнів 2-О класу з 19.10.2023 р. на дистанційну форму навчання.

Таким чином, суд встановив, що як зі сторони матері ОСОБА_5 , так і зі сторони батька ОСОБА_1 , для виховання, розвитку та відпочинку дитини ОСОБА_17 створені належні житлово-побутові умови.

Перевага в побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Як зазначалося, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із системного тлумачення Конвенції про права дитини, положень Закону України «Про охорону дитинства», норм Сімейного кодексу України, наведених вище, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Визначальним у даному спорі є те, що сторони переконані, зокрема, відповідачка ОСОБА_5 визнає, що малолітній ОСОБА_10 потрібні і батько і мати, оскільки вони обоє її люблять, рівно ж дитина любить самих рідних їй людей тата і маму.

Вирішуючи даний спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина ОСОБА_14 , суд виходить з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, враховує вік дитини, особисті якості батьків, їх характеристики, соціальні зв`язки, можливості створення належних умов для виховання дитини.

Беззаперечно встановлено судом, що батько дитини ОСОБА_1 , починаючи від народження, в більшій мірі постійно піклувався та займався розвитком, вихованням, навчанням, здоров`ям, додатковим дозвіллям та відпочинком доньки ОСОБА_10 , а саме: забезпечував відвідування донькою дитячого садка, загальноосвітньої школи І та III ступеня «Школа вільних та небайдужих міста Львова», а також вирішував інші питання, які пов`язані із навчальним процесом дитини. Батько повністю організовував систематичне відвідування басейну, секцій з гімнастики, вокалу, поїздки дитини з метою навчання, катання на лижах, додаткові заняття у школі, їздив із донькою на відпочинок, який націлений на оздоровлення дитини та розширення її світогляду.

ОСОБА_14 , проживала в атмосфері любові і турботи зі сторонни батька, отримувала навички соціалізації, мала коло друзів та родичів, з якими вісім років день в день вибудовувала соціальні зв`язки, моральну прив`язку, формувала власні погляди, індивідуальність та сприйняття себе в суспільстві.

Наведені обставини стверджуються характеристиками Софії зі школи «Вільних та небайдужих м.Львова», медичними довідками про стан здоров`я дитини, показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Як убачається із психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_9 , 2015 р.н., наданої 28.07.2023 ТзОВ «Школа вільних та небайдужих», ОСОБА_14 навчається у школі з 2021 року. З вересня 2021 року до лютого 2022 року учениця відвідувала школу наживо, а з 24 лютого 2022 року до 3 червня 2022 року, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, була переведена на дистанційну форму навчання. Впродовж 2022-2023 н.р. (у період з вересня по червень) ОСОБА_10 навчалася у офлайн форматі. Батько, ОСОБА_1 , регулярно цікавиться навчанням та успіхами дитини, готовий до діалогу із педагогами та адміністрацією школи, завжди діє в інтересах своєї дитини. Відвідування дитиною освітнього закладу забезпечує переважно батько. Саме він приводить та забирає дитину зі школи. Систематично (на постійній основі) бере безпосередню участь у навчальному процесі дитини та вирішує адміністративні питання, пов`язані з навчанням його дитини у закладі освіти. Загальні батьківські збори та індивідуальні зустрічі з педагогами батьки відвідували разом. Однак, батько цікавився процесом та успіхами доньки більшою мірою, ніж мати дівчинки. ОСОБА_14 має стійку увагу, добре порівнює, класифікує, робить висновки. Учениця виявляє інтерес до навчання. Із задоволенням виконує завдання з основних предметів, із цікавістю ставиться до творчих уроків, де проявляє свою уяву та творчість. Свої навчальні обов`язки намагається виконувати старанно та відповідально. Під час виконання завдань виявляє дисциплінованість, наполегливість у завершенні роботи у навчанні. Самостійні та індивідуальні завдання виконує із розумінням, але іноді поспішає та допускається помилок.

Учениця завжди бере участь у загальношкільних святах і заходах, а також у внутрішньокласних активностях, досить впевнена у собі, ввічлива, розважлива, спокійна, в міру стримана. Вміє міркувати критично та адекватно оцінювати свою діяльність. ОСОБА_9 відкрита, товариська та доброзичлива, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Проте, на початку зарахування до школи, потребувала більше часу для адаптації до нових умов; їй знадобився час для соціалізації та налагодження спілкування з іншими учнями. У подоланні цих труднощів їй допомагав батько, який у перші місяці навчального року чекав її у школі з метою надання підтримки та допомоги за потреби. Учениця має стійкий інтерес та високий рівень мотивації до творчої діяльності, відвідує додаткові гуртки та індивідуальні заняття.

Оплата за основні та додаткові освітні послуги (гуртки) здійснювалась завжди вчасно. Оплати здійснювались не безпосередньо в шкільного обліківця, а тому відслідкувати з боку школи платника не можемо. Однак, варто зазначити, що уся комунікація щодо оплат відбувалась з батьком учениці.

Свідки ствердили, що ОСОБА_1 надзвичайно любить свою єдину дитину - доньку ОСОБА_10 , відтак, приділяв їй весь свій час, є турботливим батьком, дбає за всі процеси її виховання та розвитку, проведення дозвілля та відпочинку. На даний час переживає через відсутність можливості належного спілкування з ОСОБА_10 , неможливості брати участь у її вихованні, вирішувати її соціально-побутові питання.

Зокрема, свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 повідомили, що ОСОБА_1 знають більше тридцяти років, а ОСОБА_5 близько десяти. Після народження доньки батько дуже змінився, першочерговим для нього була турбота про дитину. Коли ОСОБА_10 підросла, то часто з татом приїжджала до них у гості, матері дитини з ними не було. На день народження ОСОБА_10 у жовтні 2023 року ОСОБА_1 поїхав у школу, де навчалася дитина, пригостив солодощами усіх однокласників і діти записали для ОСОБА_10 відеопривітання. Свідки також зазначили про тісний емоційний зв`язок батька з донькою.

Свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_21 повідомили, що знають колишнє подружжя ОСОБА_26 та їх спільну доньку ОСОБА_10 . ОСОБА_27 з чоловіком і донькою гостювала в них 1-2 рази, в більшості випадків вони, якщо зустрічалися, то в різних закладах. Найчастіше ОСОБА_1 приїжджав до них у гості з донькою, яка любила гратися з собакою. ОСОБА_10 про маму не розповідала, на пропозицію поїсти, одного разу відповіла, що мама такої їжі не готує, варить лише макарони.

Свідок ОСОБА_21 повідомив, що є хрещеним батьком ОСОБА_10 , що дівчинка завжди була відкритою і життєрадісною, а спільні зустрічі з ОСОБА_1 завжди планувалися з врахуванням інтересів дівчинки.

Свідок ОСОБА_28 розповіла, що працювала в домі ОСОБА_26 ще до народження ОСОБА_10 , пізніше дитиною займалася повністю вона, а не мама ОСОБА_29 , що в подальшому спровокувало материнські ревнощі, оскільки дівчинка була прив`язана більше до няні, ніж до мами.

Свідок ОСОБА_30 , няня ОСОБА_10 та помічниця по господарству сім`ї, ствердила, що ОСОБА_5 завжди перебувала вдома, але дитиною не займалась; своїм байдужим ставленням до дитини, доводила ОСОБА_10 до сліз, ігноруючи потребу дитини приділити їй увагу і материнське тепло. Єдиним хто постійно займався донькою, був батько ОСОБА_1 . Причиною звільнення доглядальниці дитини стало істеричне ставлення матері до доньки, на грунті чого виникали конфлікти.

З переглянутих в судовому засіданні фото та відеоматеріалів, слід зробити висновок про теплі та щирі стосунки батька з донькою, їх щасливе спілкування в період спільного проживання в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 не спростувала вказаних обставин, а доводи зустрічної позовної заяви зводяться до обставин, які виникли у подружжя в процесі судового спору про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та пов`язаних з цим конфліктів.

Так само не знаходять свого підтвердження пояснення ОСОБА_5 про начебто безвідповідальне ставлення батька до малолітньої дитини, який часто залишав її саму без нагляду на відпочинку, в басейні, тощо. А доводи про нехтування думкою матері при вирішенні важливих питань щодо дитини, які стосуються, зокрема, вибору дитячого садка, школи, відвідування гуртків є голослівними. Жодного разу відповідачка не зверталась до органів опіки та піклування з приводу цих обставин; більше того, в матеріалах справи містяться копії заяв, з якими ОСОБА_5 особисто зверталась до дошкільної установи та школи про зарахування дочки до цих закладів.

Як суд вже зазначав, законодавець на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини і обоє батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21); від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від ЗО жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041 св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини грунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має грунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

Цей принцип сімейного права порушила саме позивачка ОСОБА_5 , яка самостійно, в жовтні 2023 року, без згоди та відому батька, переїхала з дитиною до м.Вінниці, не повідомивши конкретної адреси місця перебування. Відповідно 16 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного управління поліції із заявою про розшук дитини, яка зареєстрована 17.10.2023 року.

Дії ОСОБА_5 суперечать частині першій статті 9 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що дитина не повинна розлучатись з батьками всупереч їх бажанню.

В подальшому Вінницьке районне управління поліції повідомили, що під час перевірки встановлено місце перебування ОСОБА_9 , однак, саме мати малолітньої дитини ОСОБА_5 не надала дозволу розголошення їх тимчасового місця перебування, що підтверджується копією відповіді № Д-211 аз/200/01-2023 від 30.10.2023.

Тобто, матеріалами справи встановлено, що батько ОСОБА_1 не втратив інтерес до дитини, навпаки, всіляко намагається підтримувати з нею спілкування, вимагає у ОСОБА_5 дозволу на зустрічі з ОСОБА_10 , на мобільне спілкування, тощо.

Відповідачка ОСОБА_5 зазначала, що сімейні відносини між нею та ОСОБА_1 погіршились у травні-червні 2023 року і з того часу останній чинив їй перешкоди в спілкуванні з донькою.

Однак, зазначені доводи є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом встановлено та не заперечується сторонами, що до моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони проживали разом із дитиною у будинку АДРЕСА_1 ; дитина відвідувала заклади освіти, гуртки, проводила дозвіллля з обома батьками.

Судом також встановлено, що з 30 липня по 14 серпня 2023 року малолітня ОСОБА_9 перебувала разом із матір`ю у м. Вінниця, куди позивач ОСОБА_1 особисто відвіз дитину до матері з метою їх спільного відпочинку та спілкування з бабусею.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_5 зазначала, що вона була змушена забрати дитину і переїхати до м.Вінниці через конфліктність ОСОБА_1 , який систематично принижував її та вчиняв психологічне насильство на очах малолітньої доньки.

ОСОБА_5 вказує на те, що вона неодноразово зверталась на лінію "102" щодо домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 та покликається на перелік справ про адміністративне правопорушення, у яких позивач ОСОБА_1 притягався до відповідальності.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст.1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Згідно ст.29 Закону кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2023 року ОСОБА_5 викликала поліцію, за результатами чого було винесено ОСОБА_1 заборонний припис на 9 діб, а 21.08.2023 року ОСОБА_5 було надано пояснення в поліції (а.с. 172-180 т.2).

19.08.2023 р. працівниками ГУ НП у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА343207, згідно якого ОСОБА_1 19.08.2023 близько 00.40год. за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, яке полягало у ляпасах, а також у словесних образах нецензурною лайкою, які спричинили емоційну невпевненість потерпілої, за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

17 вересня 2023 року ОСОБА_5 повторно викликала поліцію, за результатами чого було винесено ОСОБА_1 заборонний припис на 9 діб.

Разом з цим, в матеріалах справи містяться постанови та рішення судів, якими було скасовано заборонні приписи та відмовлено ОСОБА_5 у встановленні нових приписів у судовому порядку (а.с. 137-157, 188-193 т.3).

Зокрема, постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.10.2023 р. у справі №461/8136/23 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства. Постанова суду першої інстанції залишена в силі постановою суду апеляційної інстанції.

Крім цього, постановою Галицького районного суду м. Львова від 13.10.2023 р. у справі №461/7397/23 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства; постановою Львівського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 13 жовтня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - без змін.

Відтак, вказані судові рішення є доказом відсутності у діях ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_5 та малолітньої дитини, оскільки судом не встановлено, що ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою ОСОБА_5 та наносив їй тілесні ушкоддження.

Суд не вправі повторно аналізувати обставини подій, щодо яких прийняте судове рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, та давати їм правову оцінку.

Окрім того, на думку суду, сам по собі факт сварки між подружжям, не може свідчити, що чоловік вчинив домашнє насильство.

В будь-якому випадку, за встановлених обставин, за відсутності фактів домашнього насильства чи інших вагомих підстав, у ОСОБА_5 не було очевидної потреби поміщення дитини до притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства, де умови перебування в жодній мірі не сприяють нормальному розвитку дитини, її соціальної адаптаціїї, позбавляють нормального спілкування з однолітками, породжують дискомфорт та психологічний стрес. При тому, що ОСОБА_5 має своє власне житло в м.Вінниця, куди згодом після перебування у притулку, все-таки, перейшла проживати.

Заперечуючи позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 покликається на те, що сама донька ОСОБА_10 не бажає проживати з батьком , бо боїться його, хоче, щоб він був «чемний».

При цьому, покликається на пояснення малолітньої ОСОБА_8 , які були надані нею ювенальній поліції, висновки психолога та висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.07.2024 року № 01/00/011/144900.

Проаналізувавши надані докази, в тому числі дослідивши відеозаписи спілкування, суд встановив наступне.

Так, 30.10.2023 р. під час відібрання пояснень від ОСОБА_5 щодо звернень ОСОБА_1 до підрозділів ГУНП у Львівській області з приводу розшуку "зниклої" дочки, встановлення її місцезнаходження, працівник сектору ювенальної превенції ГУНП у Вінницькій області Х. Цвар проводила бесіду з ОСОБА_31 в приміщенні кімнати Вінницького міського центру соціальних служб в прозорому офісі Вінницької міської ради "Вишенька", в присутності матері дитини, адвоката та психолога Денного центру соціально- психологічної допомоги ВМР.

В рапорті інспектора СЮП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області К. Цвар зазначено: ОСОБА_14 , повідомила, що бажає жити у Вінниці разом з мамою, бажає навчатися у КЗ "Вінницька гімназія №° 24", оскільки їй подобається класний керівник та однокласники; не бажає повертатися до Львова та жити разом з батьком, та не хоче навчатися у "Школі вільних та небайдужих м. Львова, тому що однокласники її ображали, у неї не було друзів у класі та у школі, їй не подобався класний керівник. На питання, чи бажає спілкуватися з батьком відповіла, що бажає, але не постійно, томущо батько не дослухається до її бажань та не враховує її думку. Повідомила, що під час спілкування з батьком, вона неодноразово просила стати його чемним до неї та припинити судові слухання з мамою, та повернути документи до КЗ "Вінницька гімназія № 24".

Як вбачається з матеріалів справи, дані слова дитина переказує зі слів матері (а.с. 245-246 т.3).

Суд вважає, що дана думка дитини щодо її бажання проживати з матір`ю у контексті цієї справи є непереконливою з огляду на малолітній вік дитини, тривалий час проживання з матір`ю, обмеження спілкування з батьком та конфлікт між батьками щодо визначення місця проживання доньки.

В силу свого віку, ОСОБА_10 , як усі діти, є вразливою до маніпуляцій зі сторонни дорослих і не завжди правильно оцінює обставини та обстановку, в яких перебуває. Дитина через свої незрілі розумові здібності та відсутність життєвого досвіду, не завжди може повною мірою усвідомлювати свої інтереси.

«Дитина вміє по своєму особливо бачити, думати і відчувати; найбільш недоречно намагатися замінити це її вміння нашим» - висловився щодо дитячого сприйняття життя філософ ОСОБА_32 .

Перебування малолітньої ОСОБА_8 протягом останнього року під впливом матері було доведено показами свідків, допитаних у судовому засіданні, ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , які зазначили, що мали можливість бачити дитину у м. Вінниця, куди спеціально на прохання ОСОБА_1 їздили з метою провідати дівчинку і переконати ОСОБА_5 вирішити спір щодо ОСОБА_10 у мирний спосіб. Під час спілкування з дитиною вони бачили, що на будь-які запитання остання завжди очікувала схвальну відповідь матері та дивилась на неї дещо схвильовано та налякано.

«Кожна дитина повинна бути щасливою. Треба вміти любити дітей», висловлювався ОСОБА_35 .

Відтак, наслідуючи видатного українського педагога, суд вважає, що батьки ОСОБА_10 , особливо мати, з якою остання на даний час проживає, повинні пояснити дитині про їх конфлікт, який ніяк не може впливати на ставлення батька до неї, що батько її любить і ніколи не зробить нічого, що б їй зашкодило. Батько, в свою чергу, теж повинен проявити терпіння і життєву мудрість. Дитина повинна відчувати любов, теплоту, свою потрібність обом батькам, адже діти святі та чисті і не можна робити їх заручником своїх дорослих емоцій, судових спорів, інструментом вирішення життєвих проблем. Всі діти плачуть однією мовою, коли не відчувають повноти любові.

Натомість, мати лякає дитину, що батько забере її у мами, і вона більш її не побачить, розповідає про судові справи; батько що не зможе без неї жити; все це в сукупності негативно впливає на психіку малолітньої дитини та не відповідає її дійсним інтересам.

ОСОБА_5 визнала, що дитина, перебуваючи у притулку в період з жовтня 2023 по січень 2024, не мала змоги спілкуватись з батьком через відсутність в неї мобільного телефону.

В подальшому, лише на виконання ухвали суду про забезпечення позову, дитина мала незначний проміжок часу на спілкування з батьком.

Дослідивши записи цих розмов, суд встановив, що ОСОБА_10 тепло, щиро і з задоволенням спілкувалась з батьком.

Як пояснив суду ОСОБА_1 , останнім часом він не може зконтактувати з донькою, оскільки телефон або заблокований, або не відповідає.

Цих обставин відповідачка не спростувала.

На переконання суду, оскільки дитина тривалий час проживає з матір`ю і не має належних контактів з батьком, то саме під впливом цих обставин висловила бажання не змінювати місце проживання на Львів, оскільки їй з мамою зручніше та комфортніше.

В той же час, ОСОБА_10 висловлюється, що вона любить батька, бажає з ним бачитися й спілкуватися.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що висловлені заперечення дитиною проти проживання з батьком обґрунтовані штучними навіяними пересторогами про те, що він може забрати її від матері (яка завжди для дитини, незалежно від обставин, залишається матір`ю), а не небажанням дитини спілкуватися з батьком.

Під час розгляду справи встановлено, що малолітня ОСОБА_14 в однаковій мірі любить як матір, так і батька. Вказана обставина неодноразово визнавалася під час розгляду справи в судовому засіданні самою ОСОБА_5 та її представником.

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.

При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.

Водночас, суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 18 грудня 2023 року у справі № 523/21283/21, провадження № 5643св23).

При цьому, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частина третя статті 171 СК України). Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі № 127/20368/21, провадження № 10159св23.

Суд, при розгляді даної справи, відхилив клопотання відповідачки ОСОБА_5 про допит малолітньої дитини ОСОБА_8 , 2015 р.н. в судовому засіданні. При цьому суд, виходив виключно із інтересів дитини, яка у восьмирічному віці, перебуваючи до певної мірі під впливом нетипових для малолітньої дитини обставин конфлікту між близькими їй людьми, може отримати психологічний стрес лише від самого перебування в судовій установі.

Окрім того, ОСОБА_14 не досягла віку 10 років, коли у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема,у визначенні місця проживання.

В обгрунтування своїх заперечень, ОСОБА_5 посилалась на те, що стан здоров`я спільної доньки є незадовільним, а стан здоров`я ОСОБА_1 не дозволяє визначити місце проживання дитини з батьком.

Разом з тим, зазначені твердження ОСОБА_5 спростовуються долученими до матеріалів справи копіями медичних довідок, що не підтверджують наявність у ОСОБА_1 розладів здоров`я, які здатні впливати на його фізіологічні та інтелектуальні (розумові) властивості; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) №027/о від 28.07.2023 року, згідно якої вогнищевої неврологічної симптоматики на момент огляду не виявлено.

Зазначені довідки, навпаки, відображають, що: патологічні зміни не візуалізуються: зміни активності головного мозку не виражені; ультрасоноскопічні ознаки атеросклеротичного ураження та системного гемодинамічного порушення відсутні; в мисленні без порушень.

Щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_9 , то згідно матеріалів справи, у малолітньої дитини взагалі відсутні розлади здоров`я, на які посилається ОСОБА_5 .

Вказане підтверджується, зокрема, діагностичним заключенням дитячого лікаря-психіатра ОСОБА_36 від 13.06.2023 року та опитувальником симптомів поведінкових розладів у дітей та підлітків, копії яких долучені до матеріалів справи.

Зазначений опитувальник симптомів поведінкових розладів був особисто переданий відповідачем ОСОБА_5 вчительці, яка на той час працювала у Загальноосвітній школі І та III ступеня «Школа вільних та небайдужих міста Львова», у якій навчається малолітня ОСОБА_9 , з проханням провести зазначене тестування.

Відтак, твердження ОСОБА_5 про незадовільний стан здоров`я доньки та її батька ОСОБА_1 , що перешкоджають визначити місце проживання дитини з батьком, спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.07.2024 року № 01/00/011/144900, на засіданні вищевказаної комісії мати ОСОБА_5 наполягала на визначенні місця проживання дитини ОСОБА_8 з нею, оскільки між нею та батьком дитини ОСОБА_1 існує спір щодо місця проживання доньки. ОСОБА_5 зазначила, що коли вона з ОСОБА_10 проживали в м. Львів, батько дитини систематично принижував її, вчиняв психологічне насильство на очах малолітньої доньки, тому вона була вимушена забрати ОСОБА_10 та поїхати до м. Вінниці. Мати дитини пояснила, що в грудні 2023 року зверталась до ОСОБА_1 з пропозицією укласти мирову угоду про години спілкування з дитиною, але він не погодився, стверджувала, що вона не обмежує спілкування ОСОБА_10 з батьком, просила врахувати думку дитини при розв`язанні питання щодо її місця проживання.

25.06.2024 року на засіданні комісії батько ОСОБА_1 наполягав на визначенні місця проживання ОСОБА_8 з ним, пояснив, що усіма питаннями, пов`язаними з влаштуванням дитини до дитячого садочка, навчального закладу, питаннями розвитку дитини займався він, зазначив, що не чинив матері дитини ОСОБА_5 перешкод та надавав можливість брати участь у вихованні та розвитку дитини, стверджував, що мати ОСОБА_5 не займалась дитиною та налаштовує доньку проти нього.

Відповідно до інформації, наданої Вінницьким міським центром соціальних служб, під час психологічної роботи, проведеної з дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було з`ясовано, що дитині подобається проживати з мамою та проводити спільно час, вона хотіла б надалі проживати з мамою. Дитина прагне, щоб батько був присутній в її житті, але поводився чемно. Дівчинка відчуває когнітивний дисонанс щодо розбіжності в словах батька та його поведінці. Дитина зазначає, що втомлена від судів та бажає, щоб вони швидше закінчились, просила тата закінчити з судами.

Надані батьками дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_1 документи підтверджують, що вони на обліку у нарколога чи психіатра не перебувають, за місцем свого проживання та місцем навчання доньки ОСОБА_37 характеризуються позитивно, мають самостійний дохід.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеним 15.05.2024 року працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у сім`ї матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дичини ОСОБА_8 . Дівчинка під час бесіди повідомила, що бажає проживати з мамою. Зі слів дитини ОСОБА_10 , батько дарує подарунки, вона спілкується з ним телефоном, боїться, щоб він не забрав її до себе.

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 04.10.2023 року працівниками відділу «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей», у сім`ї батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для дівчинки є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для проживання та навчання. В будинку багато дитячих речей, для дитини створені хороші умови.

Згідно з актами оцінки потреб сім`ї, складеними 27.05.2024 року та 05.10.2023 року фахівцями із соціальної роботи, в сім`ї батька ОСОБА_1 та в сім`ї матері ОСОБА_5 ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини, відсутні.

Враховуючи думку дитини, орган опіки та піклування Вінницької міської вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції ООІІ про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України; суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що на виконання листа № 31/00/005/130358 від 29.04.2024 року ОСОБА_1 надав Службі у справах дітей Вінницької міської ради наступні документи: паспорт ОСОБА_1 та код; довідка №141 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 23.05.2024; витяг з реєстру територіальної громади від 10.05.2024 про місце реєстрації ОСОБА_1 ; копія рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.11.2023 про розірвання шлюбу; копія свідоцтва про народження ОСОБА_38 ; податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2023; витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості»(повний) на ім. ОСОБА_1 ; копія довідки № 1105 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії у залежних» від 10.05.2024 про те, що ОСОБА_1 на наркологічному обліку в медичному центрі не перебуває; копія відповіді № 506 від 24.01.2024 ТОВ «Школа вільних та небайдужих» про те, що з 18.10.2023 по 24.01.2024 р. ОСОБА_14 не відвідує навчальний заклад ні дистанційно, ні за сімейною формою навчання, хоча така практика мала місця з початком війни у школі; копія відповіді 04/10 приватного закладу «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу Еко кідс» від 24.07.2023 про відвідування ОСОБА_8 садочку з вересня 2019 по червень 2021 (головним з відповіді є те, що саме батько приводив до садочка та цікавився дитиною, також процес адаптації дитини проходив лише за участі батька ОСОБА_1 ); копія довідки № 052 ТОВ «Клініка Заблоцького» від 17.07.2023 про те, що з 2021 року є пацієнткою стоматологічного закладу, проходить профілактичні огляди 4 рази на рік. З лікарем та адміністрацією контактує виключно батько дитини; Копія відповіді № 98 від 27.07.2023 ТОВ «Школа вільних та небайдужих» про те, що з вересня 2021 р. ОСОБА_14 навчається у школі, окрім навчання має індивідуальні заняття з української мови, математики, англійської мови, вокалу та додаткові гуртки - дизайн, вокал, креативне програмування, робототехніка, танці. Основним є те, що батько регулярно цікавиться навчанням дитини, забезпечує відвідування ОСОБА_10 школи. Під час зарахування до школи під час адаптації до нових умов поряд з Софією перші місяці був Батько; копія пропозиції від ОСОБА_1 про врегулювання спору щодо визначення місця проживання дитини до звернення з позовом до суду від червня 2023 року; копія проекту мирової угоди від ОСОБА_1 станом на січень 2024 року; копія повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 11.06.2024 року та витяг з ЄДР у кримінальному провадженні 0000656 від 06.09.2023; копія судових рішень, які набрали законної сили та підтверджують відсутність ознак домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 ; копії письмового пояснення свідка ОСОБА_30 (няня дитини); копії постанов виконавчих проваджень та актів державного виконавця про невиконання судового рішення, що підтверджують обставини про вчинення порушення прав дитини та батька щодо обмеження ОСОБА_39 у спілкуванні з ОСОБА_10 та виконання обов`язків батьком щодо дитини; копія витягу з СДРДР від 28.12.2023 року про кримінальне правопорушення за ч.І ст.382 КК України щодо невиконання судового рішення, а саме ухвали Галицького районного суду м. Львова від 28.09.2023 р ОСОБА_5 ; копія відзиву ОСОБА_40 на позовну заяву про розподіл майна, в якій сама мати зазначає свій спосіб життя та надає характеристику своїм діям при наявності у той період старшого сина ОСОБА_41 віком 10 років; копія висновку № 01/04-24 психологічного дослідження практикуючого психолога ОСОБА_42 від 19 квітня 2024 року за матеріалами, а саме відео, які надані ОСОБА_5 до суду; копія листа- відвідування басейну ОСОБА_31 у період 2022-2023 роки; фотографії.

Разом з цим, суд звертає увагу, що як вбачається із висновку, в його основу було покладено виключно пояснення матері ОСОБА_5 та опитування дитини, яка тривалий час знаходиться з матір`ю, і всі пояснення ОСОБА_8 були надані нею та записані зі слів матері; в той же час, доводи та докази батька ОСОБА_1 , при прийнятті висновку, враховані не були.

Таким чином, наданий суду висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.07.2024 року № 01/00/011/144900 не має переважного значення при вирішенні судового спору, з огляду на неповноту з`ясування обставин справи, відсутності аналізу поведінки батьків, їх вплив на дитину через призму конфлікту між ними. Не враховано умови проживання, виховання та розвитку дитини ОСОБА_10 з моменту народження до подій залишення постійного проживання, та примусовий перїзд в інше місце, в інші умови перебування за одноособовим рішення матері за відсутності фактичних доказів домашнього насильства з боку батька.

Разом зтим, суд приймає до уваги вищевказаний висновок та оцінює його відповідно до вимог ст.ст. 79, 80, 81 ЦПК України в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі.

Також суд дослідив висновок орану опіки та піклування Галицької районної адміністрації міста Львова від 29.01.2024 № 260001-вих-10858, зі змісту якого вбачається, що на неодноразових засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради був присутній лише ОСОБА_1 . Відповідачка ОСОБА_5 , будучи повідомлена про час і місце розгляду справи листами від 22.09.2023 № 260001-вих-116625, 06.10.2023 № 260001-вих-123145, № 921 ( АДРЕСА_2 ), 16.01.2024 № 260001 -вих-5463, які скеровувались рекомендованим поштовим повідомленням, на засідання не прибула, пояснень не надала.

Комісією встановлено, що з 18.10.2023 по 24.01.2024 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відвідує навчальний заклад Товариства з обмеженою відповідальністю «Школа вільних та небайдужих», у зв`язку з відсутністю дитини на навчанні та неможливості встановити причини такої відсутності, школа не могла організувати ані дистанційної, ані сімейної форми навчання. Зі слів батька, ОСОБА_1 має місце повне ігнорування його прав щодо дитини, а органи поліції, соціальні служби та служба у справах дітей міста Вінниці, куди він звертався за захистом своїх прав, всіляко сприяють незаконним діям матері дитини, які спрямовані на нівелювання батька в житті дівчинки.

ОСОБА_1 також пояснив, що у травні 2023 року дружина подала позов про розлучення, що стало для нього і дитини трагедією, і у розмові з донькою, ОСОБА_10 сказала «тато, проживемо якось без мами». З липня 2023 року ОСОБА_27 почала додому викликати поліцію, морально тиснути на нього і дитину, всіляко провокувати, намагалася зробити з нього кривдника, мали місце неправдиві виклики поліції. Він тривалий час намагається спілкуватись з дитиною, однак, цьому перешкоджає ОСОБА_5 .

Разом з тим, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, позбавлена можливості надати висновок по суті розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки місце перебування матері з дитиною, станом на січень 2024 року, було невідоме, відтак, не видаєтьтся можливим обстежити житлово-побутові умови дитини.

При цьому, представник орану опіки та піклування Галицької районної адміністрації міста Львова, яка була присутня в судових засіданнях, з урахуванням фактичних обставин справи, вважає, що для забезпечення найкращих інтересів дитини необхідно визначити місце проживання ОСОБА_8 , 2015 р.н. з батьком ОСОБА_1 .

Щодо висновків психологів, які надали сторонни суду, як докази психоемоційного стану дитини ОСОБА_8 під час проживання в м.Вінниця, її пригніченого настрою, то ці докази лише підтверджують переживання дитини через конфлікт батьків, і не підтверджують обставин, з ким із батьків повинна остання прроживати.

У цій справі суд встановив, що обоє батьки мають належні житлові умови, доходи, мають бажання виховувати дитину.

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Львівській області від 07.07.2023 № 7277/АП/13-01-54-05, гр. ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності без статусу юридичної особи та перебуває на обліку з 17.10.2018. Обсяг задекларованого доходу за 2022 рік становить 4110749 грн. 31 коп. (чотири мільйони сто десять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 31 копійка).

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Львівській області від 07.07.2023 № 7278/АП/13-01-54-05, гр. ОСОБА_5 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності без статусу юридичної особи та перебуває на обліку з 11.07.2007. Обсяг задекларованого доходу за 2022 рік становить 190572 грн. 37 коп. (сто дев`яносто тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 37 копійок.).

Суд звертає увагу, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, незважаючи на те, що проживають окремо один від одного.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України, вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).

Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).

Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.

Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.

З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини, суд з урахуванням обставин справи, має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком.

У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20 (провадження № 61-7187св22), від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20 (провадження № 61-6229св23), від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21 (провадження № 61-10119св22), від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 (провадження № 61-13463св23), від 16 лютого 2024 року у справі № 465/6496/19 (провадження № 61-16408св23) Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною.

Судом встановлено, що на даний час як батько, так і мати дитини належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті та професійній спільноті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_43 .

В той же час, між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їхньої спільної дитини в позасудовому порядку.

Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки, суд враховує бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо.

Як було встановлено судом, сторони позитивно характеризуються, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про дитину.

З моменту народження та до вересня 2023 року малолітня ОСОБА_14 проживала у АДРЕСА_1 , де і зареєстрована на даний час; батько дитини ОСОБА_1 виконує свої батьківські обов`язки, займався вихованням, доглядом та піклуванням малолітньої ОСОБА_8 , матеріально забезпечував дитину в повному обсязі.

Підстав, які б перешкоджали визначенню місця проживання дитини з батьком, судом не встановлено, і це не суперечитиме інтересам малолітньої дитини та відповідатиме її найкращим інтересам. Адже, батько, як один з двох опікунів дитини, несе моральну, матеріальну і суспільну відповіальність та зобовязання до досягнення дитиною зрілого віку, має глибокий вплив, особливо в дитинстві, та значення для дитини протягом її життя.

Жодних доказів жорстокого поводження батька з дитиною, притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, суду не надано та при розгляді справи таких фактів не встановлено.

Суд встановив, що часткова втрата емоційного контакту між батьком ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_31 обумовлена не байдужою поведінкою батька та небажанням останнього виконувати свої батьківські обов`язки, а неможливістю спілкування з дитиною, обумовленою сімейними обставинами в процесі розірвання шлюбу, а також поведінкою ОСОБА_5 , яка без відому та згоди батька дитини змінила місце її проживання та створює перешкоди зустрічей та контактів без видимих і обгрунтованих причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що готовий змінити місце свого проживання на м.Вінницю (придбати чи орендувати житло), щоб мати можливість приймати повноцінну участь у вихованні і розвитку своєї єдиної доньки.

Як суд вже зазначав, починаючи з жовтня 2023 року, малолітня ОСОБА_14 проживає разом з матір`ю в м.Вінниці, де для її проживання також створені належні умови; матір дитини має самостійний дохід та можливість утримувати дитину матеріально. Визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, оскільки мати це втілення безмежної, безкорисливої любові, яка робить дітей сильнішими і впевненішими, допомагає долати життєві труднощі і вірити у власний успіх.

Разом з цим, оскільки дитина вже тривалий час проживає з матір`ю і емоційний контакт з батьком у певній мірі втрачено, що є неприпустимим і суперечить якнайкращим інтересам дитини та загальним засадам законодавста щодо охорони дитинства, то матері слід знайти розумний баланс між інтересами малолітньої доньки і існуючим конфліктом між дорослими батьками.

Суд, при вирішенні данного спору, також виходить із положень ст.4 Закону України « Про охорону дитинстива», в якій йдеться про забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоровя, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального рорзвитку дитини; її соціально-психологічної адаптаціїї та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності, що є можливим лише за умов повноцінної участі обох батьків у процесах виховання. А в даному випадку врегулювання таких відносин між батьками на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

При цьому, суд також враховує думку самої відповідачки ОСОБА_5 , яка визнає, що дитині потрібні і батько, і мати, вона не заперечує проти участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини, яку вони обоє люблять.

З огляду на викладене вище у сукупності, враховуючи, що дитина тривалий час проживає з матір`ю у зв`язку із зміною нею місця їхнього проживання, створення матір`ю перешкод у вільному спілкуванні батька з дитиною, у зв`язку із чим має місце часткова втрата між ними емоційного контакту, суд приходить до висновку, що саме спільна фізична опіка батьків сприятиме співпраці батьків та забезпечить належне виховання та задоволення потреб малолітньої ОСОБА_8 .

Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного для неї місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з батьком, має відбуватися у співпраці батька і матері, а також органів у справах дітей, за необхідності - психологів.

Доказів, які б свідчили про неможливість відновлення та підтримання належного емоційного контакту між дитиною та батьком або шкідливість таких контактів для дитини, на які покликається ОСОБА_5 , під час розгляду справи не здобуто.

Суд вважає, що дитина потребує як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формує основу становлення дитини, як повноцінного члена суспільства.

Такий спосіб визначення місця проживання дитини (спільна модель фізичної опіки батьків щодо своєї дитини) покладає на обох батьків зобов`язання створити максимально комфортні умови для проживання доньки та не вчиняти дії, спрямовані на істотну зміну сталого способу її життя; створити Софії атмосферу спокою та повернути до звичного дитячого оточення, спілкування з друзями та відвідування гуртків, цікавого проведення дозвілля.

Сторони, діючи в найкращих інтересах дитини, також повинні вирішити питання належного відвідування нею вибраного навчального закладу.

Виходячи з вищенаведеного, в інтересах дитини, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини почергово з кожним із батьків, що буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку.

На поточному етапі суд визначає почергово кожним з батьків у такому порядку: місяць з батьком за його місцем проживання, місяць з матірю за її місцем проживання.

Почергове проживання дітей доцільно розпочати за місцем проживання батька, де дитина проживала тривалий час (вісім років), до жовтня 2023 року. З цього часу ОСОБА_1 був обмежений у спілкуванні з донькою, з об`єктивних та незалежних від нього причин не приймав участі у вихованні дитини.

Суд надає батькам та дитині можливість налагодити необхідні комунікації та залагодити існуючі непорозуміння.

Батьки повинні спільно приймати рішення щодор суттєвих питань виховання і розвитку доньки, узгодити порядок несення витрат на утримання дитини.

Таке вирішення спору в жодній мірі не впливатиме на навчальний процес Софії у зв`язку із можливістю дистанційного навчання, на якому дитина перебуває тривалий час. А також, як вже зазначав суд, згода батька, у разі необхідності, змінити місце свого проживання, не перешкоджатиме у визначений судом період постійно перебувати з донькою, з врахуванням її інтересів та бажань, з метою забезпечення її комфорту та соціалізації.

Керуючись ст.ст.141, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 11, 12, 81, 265-268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи Орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини задоволити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почергово з кожним із батьків, у такому порядку:

- місяць з батьком - ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_4 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львіській області), за адресою: АДРЕСА_1 );

- місяць з матір`ю - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Галицьким РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області), за адресою: АДРЕСА_2 .

Щомісячний період проживання дітей з кожним з батьків починається з першого дня місця та завершується останнім днем відповідного місяця.

Перший місяць, з моменту вступу рішення в законну силу, дитина проживає з батьком ОСОБА_1 .

По завершенні місяця, протягом якого дитина проживала з батьком чи матір`ю, в останній день той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2024

Суддя Волоско І.Р.