Справа № 713/3329/24
Провадження № 2/727/2272/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючий суддя Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вакарчук Т.Р.

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, місце знаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп.28) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом в розмірі 20 932,05 грн.

В обґрунтування позову, посилається на те, що 10.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №6750444, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 7 500 грн., а відповідач зобов?язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти та виконати інші обов?язки, передбачені договором. Стверджує, що Товариство свої зобов?язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, однак відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Вказує на те, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 932,5 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 7500 грн.; заборгованість за відсотками - 13432,5 грн. Зазначає, що 14.02.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №14.02/24-Ф, відтак ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками TOB «Авентус Україна», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №6750444 від 10.06.2023 року.

На підставі викладеного, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором N?6750444 від 10.06.2023 року в розмірі 20 932,05 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а також судові витрати в рахунок відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рух по справі та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.11.2024 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, встановлено строк третім особам для подання письмових пояснень щодо позову.

У статті 190 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та з додержанням вимог частини 5 статті 128 цього Кодексу.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін учасники до суду не подавали.

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ОСОБА_2 скерувала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позовні вимоги підтримано повністю.

02.12.2024 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Богдан Н.О. скеровано до суду відзив на позовну заяву. З заявленими вимогами відповідач категорично не погоджується, вважає їх незаконними. Вказує на те, що позивачем не підтверджено списання коштів в сумі 7 500 грн. зі свого рахунку на рахунок відповідача. Окрім того, посилається на те, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Вказує на те, що згідно п. 1.4 кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у розмірі 716,4 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування ним, починаючи від першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Мотивуючи свої заперечення відповідач вказує на те, що визначений договором розмір відсотків користування кредитними коштами значно перевищує середньобанківський відсоток по кредитам.

Відповідач вважає, що розмір відсотків вдвічі перевищує тіло кредиту, внаслідок чого умови договору з таким розміром відсотків не відповідають принципу співрозмірності, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості відповідно до економічних умов, які існують в країні у зв?язку з військовими діями, та матеріальному стану відповідача, який втратив роботу. Зазначив також, що він мав ще 4 споживчих договори, за якими мав заборгованість перед позивачем: №23116687, №23116499, №23085686, №3738741 на загальну суму 26 500 грн., тіло кредита з відсотками, які сплатив 30.10.2024 р. на рахунок позивача. Вважає, що задоволення судом вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом у розмірі 13432,5 гривень суперечать принципу добросовісності, розумності та справедливості, а також порушує принцип співрозмірності суми отриманих позичальником кредитних коштів та розміру нарахованих відсотків та, відповідно, суми стягнення за їх використання. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України).

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 10.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №6750444, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 7 500 грн., а відповідач зобов?язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти та виконати інші обов?язки, передбачені договором (а.с.18-26).

З наданого позивачем листа-повідомлення №4216 від 29.02.2024 року вбачається, що на рахунок відповідача було нараховано 7 500,00 грн. на виконання умов кредитного договору (а.с.27).

Відповідно до розрахунку заборгованості,станом на 13.02.2024 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 932,5 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 7 500 грн.; заборгованість за відсотками 13 432,5 грн. (а.с.28-34).

14.02.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №14.02/24-Ф, згідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками TOB «Авентус Україна», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №6750444 від 10.06.2023 року (а.с.35-41).

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було направлено на адресу відповідача досудову вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором №6750444 від 10.06.2023 року (а.с.42).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 509 зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

У відповідності ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Суд звертає увагу на те, що положеннями кредитного договору передбачено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов?язань за ним.

Однак, відповідач ОСОБА_1 у порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1051 ЦК України, не виконав свої зобов?язання, а саме не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв?язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором №6750444 від 10.06.2023 року, яка станом на дату подання позову становить 20 932,5 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 7 500 грн.; заборгованість за відсотками 13 432,5 грн.

На спростування доводів відповідача щодо того, що позивачем не підтверджено факту списання коштів у сумі 7 500 грн., суд звертає увагу на те, що згідно положень кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача. На підтвердження виконання Товариством зобов?язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано лист-повідомлення від провайдера, що надає послуги ТОВ «Авентус Україна» з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, про успішно проведені кошти в системі на рахунок позичальника.

Що стосується доводів відповідача щодо завищеної відсоткової ставки за договором.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов у межах, встановлених законом. З аналізу наведеної норми слідує, що кредитний договір укладається за взаємною згодою сторін, а його умови, включаючи розмір відсоткової ставки, узгоджуються добровільно. Тобто, відповідач, підписуючи договір, висловив свою згоду із зазначеними умовами, що виключає можливість посилань на їх несправедливість чи завищеність після укладення договору.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово підтверджував, що процентна ставка є умовою кредитного договору, яка погоджується сторонами в момент укладення договору.

Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 підкреслено, що положення статті 1048 Цивільного кодексу України дозволяють сторонам самостійно визначати розмір процентів, який вони вважають прийнятним.

Аналізуючи вищевикладене, можна прийти до висновку про те, що якщо сторони добровільно погодили конкретну ставку, її «завищеність» не може бути визнана порушенням.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи відповідачем не спростовується факт укладання кредитного договору №6750444 від 10.06.2023 року, яким були передбачені умови кредитування, у тому числі і відсоткова ставка (відсоток річних).

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо договір містив погоджену відсоткову ставку, відповідач зобов`язаний виконувати умови договору в узгодженому обсязі.

У відзиві відповідач вказує на те, що також не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Однак, як встановлено судом, відповідач вказаний розрахунок не оскаржував, та власний розрахунок заборгованості до суду не надав.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частинами 4 та 5 ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису; кваліфікована електронна печатка має презумпцію цілісності електронних даних і достовірності походження електронних даних, з якими вона пов`язана.

Електронний підпис є аналогом власноручного підпису та забезпечує достовірність і цілісність інформації, викладеної у документі, а також дає змогу ідентифікувати особу, яка підписала документ. Електронний документ, підписаний (погоджений) із застосуванням електронного підпису або засвідчений електронною печаткою, не потребує візуального відтворення підпису або відбитка печатки.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір №6750444 від 10.06.2023 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимогиЗакону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогамЗакону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у становлений строк відповідачем не була погашена, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю у зв?язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Положеннями статтей 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як учасники справи, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення сплаченого позивачем судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від №5191 від 27.08.2024 року (а.с.17).

На підставі та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264,

265, 268, 274, , 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, місце знаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп.28) заборгованість за кредитним договором №6750444 від 10.06.2023 року в розмірі 20 932,5 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., документально підтверджені (а.с.17).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 04.12.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.