ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2958/24 Провадження 2/636/1493/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Селевко А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить встановити факт її спільного проживання зі ОСОБА_3 та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що вона є спадкоємцем майна, що належало ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та після смерті якої залишилась спадщина у вигляді частини будинку АДРЕСА_1 , що належить померлій на праві власності. Іншим спадкоємцем є донька померлої відповідач у справі ОСОБА_2 . Позивач фактично прийняла спадщину. Під час звернення до нотаріуса їй було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не може оформити спадщину на своє ім`я, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду.

Ухвалою судді від 06 травня 2024 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито.

Від позивача надійшла заява, згідно якої вона заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та слухати справу в її відсутності.

Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи в її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.09.2012, про що складено відповідний актовий запис № 5553.

Після її смерті відкрилася спадщина на частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.1982, реєстровий № 663, зареєстровано в Чугуївському МБТІ 21.05.1982, реєстровий № 1434.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняла спадщину фактично, тим що проживала однією сім`єю зі спадкодавицею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією акту Чугуївської міської ради Харківської області.

Отже, спадкоємцями померлої ОСОБА_3 є сторони у справі позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , яка не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

Згідно повідомлення Чугуївської держнотконтори Харківської області за № 752/01-16 від 14.05.2024, після смерті ОСОБА_3 , в термін, передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців), із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не зверталися, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог статті 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину фактично, тим що вступила в управління та користування спадковим майном та не заявила про відмову від спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Інших спадкоємців, що претендують на спадщину після смерті ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством.

Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 після смерті спадкодавця є спадкоємцем частини будинку АДРЕСА_1 , який прийняв спадщину фактично та протягом строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Із змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 206, 223, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: С.А. Оболєнська