Справа№592/6799/24
Провадження №2/592/1552/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

03 червня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Бичкова І.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача і просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки за даною адресою він не проживає з січня 2023 року, його особисті речі у будинку відсутні, участі в утриманні будинку він не приймає, за комунальні послуги не сплачує, поштової кореспондеції не отримує. Жодних перешкод у проживанні позивачка відповідачу не чинила. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

До початку судового засідання від представника позивачки адвоката Маховика Р.В. надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, відзив суду не надав.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди представника позивачки адвоката Маховика Р.В. суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Позивачка є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору про поділ житлового будинку та земельної ділянки, серія та номер 291, посвідченого 27.03.2017 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Ануфрієвим О.В., рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 274 від 15.05.2018, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право: 26440962 (а.с. 8).

У житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (власниця), ОСОБА_3 (донька власниці), ОСОБА_4 (онука власниці), ОСОБА_2 (відповідач, колишній зять власниці). Останній зареєстрований з 17.07.2018. Зазначені обставини підтверджуються інформацією на запит про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.04.2024 (а.с. 13).

ОСОБА_2 за фактичним місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з січня 2023 року, а лише перебуває на реєстраційному обліку, його особисті речі у будинку відсутні, участі в утриманні будинку він не приймає, за комунальні послуги не сплачує, поштової кореспонденції не отримує. Жодних перешкод у проживанні відповідача у будинку не чинилося.

Реєстрація відповідача у будинку створює перешкоди у користуванні житловою площею, оскільки на нього, як на зареєстровану особу нараховуються комунальні послуги. Крім того, донька позивачки вже одружилась з іншим чоловіком, а реєстрація колишнього чоловіка створює антиморальні умови існування шлюбу.

На підтвердження непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 складено акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 23.04.2024, який підписаний сусідами, що проживають за адресами: АДРЕСА_2 ( ОСОБА_5 ), АДРЕСА_3 ( ОСОБА_6 ), АДРЕСА_4 ( ОСОБА_7 ) (а.с. 14).

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , більше року та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним.

Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 грн., то суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно договору від 22.04.2024 року адвокат Маховик Р.В., з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, уклали договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с. 22).

Згідно ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування.

Згідно квитанції від 22.04.2024 року адвокатом Маховиком Р.В. було отримано від ОСОБА_1 5000,00 грн. за умовами договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 22.04.2024 року (а.с. 23).

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Із змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст. ст. 68, 71, 72, 107 Житлового Кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков