Справа № 446/1481/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 446/1481/24;

учасники справи:

позивач ТзОВ «Споживчий центр»,

представники позивача Балюх Є.О.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу, за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

11.07.2024 представник ТОВ «Споживчий центр» - Балюх Є.О. подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 19.12.2023-100000896 від 19.12.2023 у розмірі 33149,93 грн. та судові витрати у сумі 2422,40 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19.12.2023-100000896. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 13000 грн на 140 днів; проценти 2800 грн., що становить 285 в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 14 календарних днів користування кредитом. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Проте, ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, що підтверджується карткою по особовому рахунку відповідача. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 33149,93 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 12.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

12.08.2024 ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволення позовних вимог, оскільки договір не було укладено у належній формі, а саме письмовій, а відтак такий є недійсним, також не надано доказів про перерахування їй коштів, які зазначені позивачем у позові.

26.08.2024 представником позивача - ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якому він заперечив покликання відповідача відносно того, що з нею не було укладено кредитного договору, оскільки це спростовується доказами поданими ним в позовній заяві, крім того наявний електронний підпис відповідача.

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» - Балюх Є.О. в судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин.

Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 19.12.2023 було укладено кредитний договір № 19.12.2023-100000896. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 13000 грн. на 140 днів; проценти 2800 грн., що становить 285 в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 14 календарних днів користування кредитом. (а.с.24-28)

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-6977.

Згідно п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни; а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Електронний кредитний договір складається з електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка 19.12.2023, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (п. 2.2.-2.2.3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта). (а.с.17-23)

Судом встановлено, що Відповідно до Договору від 19.12.2023 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 13 000,00 грн. строком на 140 днів і ОСОБА_1 , 19.12.2023 отримано кредитні кошти у розмірі 13000 грн.

Також як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 19.12.2023 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 13 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору.

Крім того, ОСОБА_1 під час укладення кредитного № 19.12.2023-100000896 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку.

Як видно з матеріалів справи, під час ідентифікації позичальника - ОСОБА_1 з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.

Отже, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що стверджується квитанцією на суму 13000 грн від 19.12.2023, яка знаходиться в матеріалах справи. (а.с.35)

Проте, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості, у розмірі 33149,93грн., з яких: 13000,00 грн. - основний борг; 18199,93 грн. - проценти та 1950 грн. - комісія. (а.с.13)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано кредитний договір № 19.12.2023-100000896 від 19.12.2023, паспорт споживчого кредиту, правила відкриття кредитної лінії. Усі документи підписані відповідачки ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором В 822.

Відтак, підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилась на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами.

А тому посилання відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву щодо неукладеності договору, суд відхиляє як неспроможні та такі, що спростовані дослідженими в ході розгляду справи письмовими доказами.

Разом з тим, частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» також необхідно стягнути 18199,93 грн. процентів.

Також, згідно п. 8 заявки на отримання кредиту № 19.12.2023-100000896, комісія пов`язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 19500,00 грн, яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. (а.с.24).

Стосовно доводів відповідачки про те, що позивачем не доведено належними доказами факту перерахування кредитних коштів, то суд зазначає наступне.

Так, аналіз досліджених доказів свідчить, що позивач довів факт отримання ОСОБА_1 кредиту на умовах визначених у договорі, що зокрема підтверджується квитанцією від 19.12.2023 (а.с.35).

Будь-яких доводів на спростування вказаної обставини, стороною відповідача не надано, а судом не здобуто.

Щодо доводів відповідачки про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати належним доказом про наявність заборгованості, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, а відповідачем такий розрахунок заборгованості не спростований.

Відтак, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 19.12.2023-100000896 від 19.12.2023, щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, а також порушує права та законні інтереси кредитодавця у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» слід задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 19.12.2023-100000896 від 19.12.2023 у розмірі 33149,93 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 526, 530 ч.1, 1046 ч. 1, 1048 ч. 1 ЦК України, ст. 81, 89, 141 ч. 1, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 19.12.2023-100000896 від 19.12.2023 у розмірі 33149,93 грн. (тридцять три тисячі сто сорок дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Повний текст рішення буде складено 06.12.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133 А; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя Т.І. Котормус