ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариства «Акцент-Банк» (суддя першої інстанції Доценко С.І.)

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни, в якій просила визнати дії страшного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни щодо неможливості закінчення виконавчого провадження № 31263646 з примусового виконання виконавчого листа від 27.12.2011 року №2-4669, що виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська неправомірними.

Зобов`язати старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгу Олександрівну врахувати кошти від реалізації транспортних засобів солідарного боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження 31263646, відкритого на підставі виконавчого листа від 27.12.2011 № 2-4669.

Зобов`язати старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольгу Олександрівну видату оновлену довідку/інформацію про стан заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 31263646, відкритого на підставі виконавчого листа від 27.12.2011 № 2-4669.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бабенко Ольги Олександрівни у виконавчому провадженні №31263646 з примусового виконання виконавчого листа від 27.12.2011 року №2-4669 щодо не прийняття рішення по заяві представника боржника ОСОБА_1 від 18.05.2023 року.

Зобов`язано старшого державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бабенко Ольгу Олександрівну розглянути та прийняти рішення по заяві представника боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №31263646 з примусового виконання виконавчого листа від 27.12.2011 року №2-4669 в частині врахування коштів від реалізації транспортних засобів солідарного боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні 31263646.

Із вказаою узвалою суду не погодилась представник АТ КБ «ПриватБанк» Демарчук Н.О., та подала апеляційну скаргу, в якій наголошує на тому, що вона постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вийшов за межі скарги та зобов`язав старшого державного виконавця розглянути та прийняти рішення заявниці в частині врахування коштів від реалізацї транспортних засобів солідарного боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №31263646, хоча скаржник таких вимог не заявляв.

Також наголошує на тому, що скаржником не надано жодних належних доказів надходження коштів від продажу автомобілів до виконавчої служби.

ОСОБА_4 просила ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що судом першої інстанції, в порядку контролю за виконанням судових рішень, правильно визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця, тобто ту бездіяльність, яка стосується невчинення розгляду та неприйняття рішення по заяві представника боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №31263646 з примусового виконання виконавчого листа від 27.12.2011 року № 2-4669 в частині врахування коштів від реалізації транспортних засобів солідарного боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні 31263646 та правомірно зобов`язано державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) в конкретний та ефективний спосіб, тобто шляхом зобов`язання вчинити певну дію, розглянути та прийняти рішення по заяві представника Заявника.

ОСОБА_5 просила ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року залишити без змін.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяву про розгляд справи без їх участі не надходили.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Подільського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №31263646 з примусового виконання виконавчого листа від 27.12.2011 №2-4669, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська. (а.с.69), яке відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження було відкрите за заявою стягувача 20.02.2012 року ( а.с.76)

Виконавчий лист виданий на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2011 року (справа 2-4669), яким на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі 643578,25 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «Акцент-банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 200 грн, та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 2917 грн. судового збору.(а.с. 71-72)

Відповідно до копії заяви, 18.05.2023 року боржник ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця ВДВС з заявою про вчинення виконавчих дій. В своїй заяві боржник зазначила, що їй стало відомо, що в межах виконавчого провадження 31927990, яке було відкрите за цим же виконавчим листом щодо солідарного боржника ОСОБА_2 , було реалізоване з електронних торгів майно боржника три транспортні засоби - VOLVO FH 12 днз НОМЕР_1 RENAULT MAGNUM днз НОМЕР_2 , KRONE днз НОМЕР_3 , які не зараховані в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-4669. Тому, враховуючи це, просила державного виконавця зарахувати кошти від реалізації транспортних засобів в рахунок відшкодування боргу за виконавчим листом №2-4669 та надати інформацію про стан заборгованості ОСОБА_1 у виконавчому провадженні 31263646 від 20.02.2012 року.

Відповідно до листа державного виконавця ВДВС на заяву, представнику заявника була надана відповідь, із тексту якої вбачається, що в межах ВП 31927990 з солідарного боржника було стягнуто 78165,03 грн. із яких 150 грн. витрати виконавчого провадження,7092,25 виконавчий збір та борг 70922,48 грн. На 09.05.2023 року заборгованість за виконавчим листом становить 571605,50 грн. та 57133,65 залишок виконавчого збору. При цьому лист не містить роз`яснень та відомостей про зарахування (чи не зарахування) реалізованих з електронних торгів транспортних засобів, що належали солідарному боржнику та зарахування сум від їх реалізації в рахунок погашення боргу, а також відомостей яке рішення прийняв державний виконавець в цій частині заяви (а.с.114-116).

Згідно наданих заявником копій протоколів проведення електронних торгів: №277635 від 07.08.2017 року та № 281846 від 28.08.2017 року по продажу транспортних засобів, що належали ОСОБА_2 , встановлено, що торги відбулись. Суми, які підлягають перерахуванню на рахунок продавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві становлять 76000 грн. за автомобіль VOLVO FH 12 днз НОМЕР_4 та 80 750 грн. за автомобіль RENAULT MAGNUM ДНД НОМЕР_2 ( а.с. 32-39).

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року у Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було витребувано інформацію та докази на підтвердження зарахування коштів від продажу з електронних торгів зазначених транспортних засобів, що належали солідарному боржнику ОСОБА_2 в рахунок відшкодування боргу за виконавчим листом №2-4669, що виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 27.12.2011 року (справа 2-4669), а у разі не зарахування,зазначити причини. При цьому ВДВС попереджено про наслідки невиконання судового рішення.

На виконання ухвали суду про витребування доказів Подільским районним відділом ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ВДВС повторно були надіслані копії матеріалі виконавчого провадження №31263646.

При цьому не надана інформація про зарахування чи не зарахування коштів від продажу з електронних торгів зазначених вище транспортних засобів, що належали солідарному боржнику ОСОБА_2 в рахунок відшкодування боргу за цим же виконавчим листом №2-4669, що виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 27.12.2011 року (справа 2-4669) (виконавче провадження № 31927990 щодо ОСОБА_2 перебувало в провадженні Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві).

Також не надана інформація про причини не зарахування цих коштів, або довідка про неможливість подати інформацію із зазначенням причин.

Частково задовольняючі скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем не розглянуто належним чином заява представника боржника про вчинення виконавчих дій в частині врахування коштів від реалізації автомобілів або причини не зарахування та не прийняте рішення в цій частині заяви.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії заяви, 18.05.2023 року боржник ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця ВДВС з заявою про вчинення виконавчих дій. В своїй заяві боржник зазначила, що їй стало відомо, що в межах виконавчого провадження 31927990, яке було відкрите за цим же виконавчим листом щодо солідарного боржника ОСОБА_2 , було реалізоване з електронних торгів майно боржника три транспортні засоби - VOLVO FH 12 днз НОМЕР_1 RENAULT MAGNUM днз НОМЕР_2 , KRONE днз НОМЕР_3 , які не зараховані в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-4669. Тому, враховуючи це, просила державного виконавця зарахувати кошти від реалізації транспортних засобів в рахунок відшкодування боргу за виконавчим листом №2-4669 та надати інформацію про стан заборгованості ОСОБА_1 у виконавчому провадженні 31263646 від 20.02.2012 року.

Згідно наданих заявником копій протоколів проведення електронних торгів: №277635 від 07.08.2017 року та № 281846 від 28.08.2017 року по продажу транспортних засобів, що належали ОСОБА_2 , встановлено, що торги відбулись. Суми, які підлягають перерахуванню на рахунок продавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві становлять 76000 грн. за автомобіль VOLVO FH 12 днз НОМЕР_4 та 80 750 грн. за автомобіль RENAULT MAGNUM ДНД НОМЕР_2 . ( а.с. 32-39)

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення частина перша 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, серед іншого, має обов`язок розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в пункті 66 рішення у справі «Immobiliare Saffi проти Італії», заява №22774/93, зазначено, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Відповідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07 лютого 2016 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 22 грудня 2023 року у Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було витребувано інформацію та докази на підтвердження зарахування коштів від продажу з електронних торгів транспортних засобів.

На виконання ухвали суду про витребування доказів Подільским районним відділом ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ВДВС повторно були надіслані копії матеріалі виконавчого провадження №31263646.

Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд встановившу ту обставину, що дійсно, згідно протоколів проведення електронних торгів: № 277635 від 07.08.2017 року та № 281846 від 28.08.2017 року по продажу транспортних засобів, що належали ОСОБА_2 встановлено, що торги відбулись. Суми, які підлягають перерахуванню на рахунок продавця Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві становлять 76000 грн. за VOLVO FH 12 ДНД 31529 КА та 80750 грн. за RENAULT MAGNUM днз АА 8502СО., дійшов обгрунтованого висновку визнавши дії державного виконавця неправомірними та зобов`язав розглянути заяву та прийняти рішення по заяві боржника в частині врахування коштів від реалізації або причин не зарахування коштів, оскільки державним виконавцем фактично порушується права боржника, про отримання інформації, щодо питання про врахування коштів, отриманих від прилюдних торгів. Так, дійсно державний виконавець своїми діями ухиляється від свого обов`язку розглянути заяву боржника та надати на неї відповідь, а боржник у свою чергу позбавлений можливості отримати інформацію про результат проведення прилюдних торгів.

Суд не приймає доводи апеляційної скарги, оскільки прийняте судом першої інстанції рішення не порушує прав банку, оскільки не містить вказівки про зарахування коштів по прилюдним торгам, а лише зобов`язує надати стороні виконавчого провадження достовірну інформацію.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2024 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи