Справа № 736/223/24
Номер провадження 2/736/141/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Давидовій Я.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. Просить визнати за ним, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Турівка Корюківського району Чернігівської області право власності за набувальною власністю на житловий будинок АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 . З грудня 2003 року він вселився у спірний житловий будинок, з цього часу постійно у ньому проживає, але у ньому не зареєстрований, бо право власності на даний житловий будинок не зареєстроване, він вважав, що є власником спірного житлового будинку, бо сплатив за нього кошти і сплачує комунальні платежі за проживання. Зараз позивачу необхідно вирішити питання переукладення договорів про надання комунальних послуг та про свою реєстрацію у спірному будинку, але для цього необхідно надати документ про право власності на житловий будинок, а такого документа у позивача не має, тому для вирішення питання права власності на куплений ним житловий будинок з надвірними будівлями позивач звернувся до Холминської селищної ради, просив рішенням виконкому визнати його право власності на придбаний ним житловий будинок, але в селищній раді послались на неможливість вирішення даного питання, бо реєстраційна служба не реєструє право власності на житлові будинки на підставі рішення виконавчого комітету, і порекомендували вирішити дане спірне питання у судовому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Холминської селищної ради належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_3 належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Турівка Корюківського району Чернігівської області, проживає і є зареєстрованим в с.Холми Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 виданим 21 лютого 2011 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області.

Позивач проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження умов проживання (перебування) від 17 листопада 2023 року та довідкою №960 від 12 жовтня 2023 року Холминської селищної ради Чернігівської області.

Даний житловий будинок раніше належав батькам відповідачки ОСОБА_3 , батьки відповідачки померли, тому позивач з ОСОБА_3 домовились, що він купує у неї спірний житловий будинок за обумовлену між ними ціну і потім перейде до житлового будинку проживати. Свідками даної домовленості були односельці позивача та працівники Холминської селищної ради, в присутності яких 11 грудня 2003 року позивач передав відповідачці ОСОБА_3 кошти за житловий будинок у сумі 2000 грн., а вона передала спірний житловий будинок, але дану угоду вони у нотаріуса не посвідчили, бо у відповідачки ОСОБА_3 на житловий будинок було лише свідоцтво про право власності на спадщину за законом у якому спадковий будинок оформила у спадок ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , інші правовстановлюючі документи на житловий будинок були відсутні, право власності на спірний житловий будинок не було зареєстровано. Відповідачка ОСОБА_3 власноруч написала позивачу розписку про отримання від мене коштів та про продаж мені житлового будинку, підписи під якою були посвідчені 11 грудня 2003 року секретарем Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області.

В грудні 2003 року позивач вселився у спірний житловий будинок, з цього часу він постійно у ньому проживає, але у ньому не зареєстрований, бо право власності на даний житловий будинок не зареєстроване, позивач вважав, що є власником спірного житлового будинку, бо сплатив за нього кошти і сплачує комунальні платежі за проживання.

Зараз позивачу необхідно вирішити питання переукладення договорів про надання комунальних послуг та про свою реєстрацію у спірному будинку, але для цього у позивача вимагають надати документ про право власності на житловий будинок, а такого документа у позивача не має, тому для вирішення питання права власності на куплений мною житловий будинок з надвірними будівлями позивач звернувся до Холминської селищної ради, просив рішенням виконкому визнати його право власності на придбаний ним житловий будинок, але в селищній раді послались на неможливість вирішення даного питання, бо реєстраційна служба не реєструє право власності на житлові будинки на підставі рішення виконавчого комітету, і порекомендували позивачу вирішити дане спірне питання у судовому порядку. За таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає 10 років.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Враховуючи викладене вище, позивач має хибне уявлення в про інститут набувальної давності, оскільки стверджуючи про існування розписки про передачу грошових коштів іншій особі за спірне майно свідчить про титульність володіння даним будинком, адже існування розписки про передачу грошових коштів іншій особі за певне майно за своєю суттю є письмовим правочином (угодою), яким визначаються права та обов`язки сторін.

Також позивач як володілець майна не довів, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

З огляду на викладене підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.С.Кутовий

Повне рішення винесено 29.05.2024