Провадження №4-с/369/30/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Соловюк В.І.

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач ОСОБА_4 , на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження ВП 61127223 про стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , 2014 року народження, та ОСОБА_6 , 2010 року народження, в розмірі 1/3 частини їх доходу. У вересні 2023 року він звернувся до виконавця щодо проведення перерахунку за період з 02 липня 2020 року по 01 лютого 2022 року та надати новий розрахунок заборгованості. З новим розрахунком на суму 199 751,55 грн. він не погоджується, оскільки виконавець не врахував жодної оплати та не надав будь-якого обґрунтування.

Так, після відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_4 повідомила номери карток, на які він може сплачувати аліменти. За домовленістю з товаришем ОСОБА_7 , останній здійснював від його імені перерахування аліментів за період з 02липня 2020 року по з 01 лютого 2022 року на суму 106 415,75 грн. Копій квитанцій направлялись на електронну адресу виконавця, але не були враховані. В усній розмові виконавець вказав, що у даних квитанціях відсутнє призначенні платежу, а тому їх не можна враховувати. Вважає, що така позиція виконавця не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в якому не встановлено таких вимог до квитанцій. Всі платежі мали систематичний характер та спрямовані лише на виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Просив суд:

Визнати дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної В.В. у ВП 61127223 щодо не врахування здійснених ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 платежів по сплаті аліментів на загальну суму 106 415,75 грн.;

зобов`язати державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичну В.В. здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментам у ВП 61127223 з урахуванням квитанцій, поданих боржником ОСОБА_3 про сплату аліментів на загальну суму 106 415,75 грн.;

стягнути з Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_3 судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження за скаргою.

20 листопада 2023 року до суду надійшли заперечення. Не погоджуючись з доводами скаргами стягувач ОСОБА_4 вказала, що отримані грошові кошти перераховувались саме ОСОБА_7 без жодного зазначення, що це кошти від боржника, без зазначення призначення, що це аліменти. Також ОСОБА_3 не надав доказів укладення між ним та ОСОБА_7 відповідної довіреності, представництва його інтересів відповідно до вимог ЦК України. Подані квитанції не підтверджують саме сплату аліментів, перераховувались періодичними платежами, різними сумами. Певні чеки невідомого походження.

Вказала, що після припинення спільного проживання, розірвання шлюбу між ними було досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна: автомобіль, який придбаний за час шлюбу та зареєстрований на неї, перейшов в користування боржника (вона видала довіреність відповідну), а боржник зобов`язувався сплатити половину його вартості (оцінили його в 120 000 грн.). Згодом у них виникла суперечка щодо виконання домовленостей, вона забрала ключі та технічний паспорт, а відповідач лиш потім погасив заборгованість за цей автомобіль. Загалом ОСОБА_3 сплатив 60 000 грн. за автомобіль, а 7080,75 грн. це його частина в оплаті комунальних послуг. Тому дійсно кошти надходили від боржника, але на виконання інших зобов`язань. Боржник не сплачував аліментів за рішенням суду. Просила відмовити в задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 адвокат Слабоус Є.А. підтримав подану скаргу та просив задоволити вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_4 адвокат Бовтуненко М.А. проти доводів скарги заперечував, просив відмовити у задоволенні.

У судове засідання представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Причини неявки суду не повідомлено.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

При розгляді скарги встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2019 року стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 жовтня 2019 року.

На виконання рішення суду виданий виконавчий лист №369/13976/19, який пред`явлений для примусового виконання до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Тарасенко В.О. від 03 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №369/13976/19 (ВП №61127233).

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з приписами статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частинами першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (частина друга статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

17 серпня 2023 року по ВП 61127223 державним виконавцем Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за яким заборгованість по аліментам станом на 01 серпня 2023 року складає 196 384,34 грн.

Коли був отриманий даний розрахунок боржником ОСОБА_3 з матеріалів справи встановити не можливо.

Із змісту розрахунку заборгованості по аліментам убачається, що станом на 01 вересня 2021 року заборгованість становила 79 050 грн. та за період з 01 жовтня 2021 року боржник взагалі не сплачував грошових коштів. Державним виконавцем не враховані квитанції про перерахунок коштів, подані боржником (а.с.18-46).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц суди дійшли висновків, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_3 вказував, що ним на виконання рішення суду проводились платежі, які підтверджені відповідними квитанціями. Оскільки заборгованість значно менша, виконавець не проводить перерахунок, вважає своє право порушеним.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З пояснень сторін, наданих при розгляді скарги, встановлено, що грошові кошти дійсно зараховувались на карткові рахунки ОСОБА_4 , належність яких також підтверджено листом АТ «Райффазен Банк» №81-15-9/10504-БТ від 27 грудня 2023 року та листом АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-231229/28676 від 01 січня 2024 року.

ОСОБА_4 вказувала у своїх запереченнях, що грошові кошти ОСОБА_3 перераховував за домовленістю між ними щодо поділу спільного майна, ОСОБА_7 перераховував кошти на виконання своїх зобов`язань перед нею. Такі твердження суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів таким обставинам вона суду не надала, не заявила клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Крім того, вони спростовуються показами ОСОБА_7 , допитаного у судовому засідання у якості свідка, та копіями деяких квитанцій, в яких призначення платежу вказано як «сплата аліментів». Також суд враховує, що грошові кошти перераховувались ОСОБА_3 ще в 2020 та 2021 роках, а довіреність видана лише 22 грудня 2021 року. Також не надала доказів того, що ОСОБА_3 має обов`язком сплачувати комунальні послуги, не вказала за який період, їх розмір, вид, тощо. Суд враховує, що у разі виникнення між колишнім подружжям спору щодо поділу спільно набутого у шлюбі майна (в тому числі сплата за частку у спільному майні автомобіля) такий спір може бути вирішений в судовому порядку). Видача довіреності як на ім`я ОСОБА_3 , так і ОСОБА_8 не може автоматично підтверджувати вирішення питання поділу майна, якщо інша сторона заперечує таку обставину. При цьому право власності не передавалось і ОСОБА_4 залишається власником автомобіля та має право в будь-який час скасувати таку довіреність.

З поданих квитанцій суд не приймає до уваги квитанції, у яких відсутні відомості про одержувача переказу або платника (а.с.20, 21, 22, 29, 46) на загальну суму 17 835 грн.

Інші квитанції (а.с. 18, 19, 23-28, 30-45) суд враховує як здійснені оплати по виконанню рішення суду щодо сплати аліментів на загальну суму 88 580,75 грн., оскільки наявність іншого грошового зобов`язання між сторонами судом не встановлено. При цьому дані перекази здійснені на карткові рахунки стягувача, яка не заперечувала самого факту їх отримання. Посилання стягувача на нерегулярність таких переказів не може підтверджувати наявність інших усних домовленостей, а у разі прострочення сплати аліментів, отримувач аліментів має право на стягнення пені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до судового засідання не з`явився, скаргу та додані додатки отримав ще в листопаді 2023 року, витребувані копії матеріалів виконавчого провадження не надав, не направив свої заперечення на скаргу, не надав будь-яких пояснень, тому доводи скарги частково знайшли своє підтвердження щодо зобов`язання виконавця здійснити перерахунок заборгованості з урахування квитанцій, поданих боржником та які містяться в матеріалах справи на а.с. 18, 19, 23-28, 30-45 на загальну суму 88 580,75 грн.

Враховуючи подані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12,81,141,200,206,263-265,447-453ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Скаргу ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач ОСОБА_4 , на дії державного виконавця задоволити частково.

Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні 61127223 здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_3 по аліментам з урахуванням поданих квитанцій на загальну суму 88 580,75 грн.:

платіжна інструкція №Р24АР24А446149892С59156 від 02 липня 2020 року на суму 1 000 грн.;

платіжна інструкція №Р24АР24А465345784С39087 від 13 липня 2020 року на суму 10 000 грн.;

документ на переказ готівки № від 05 грудня 2020 року на суму 2 000 грн.;

документ на переказ готівки №4 від 16 січня 2021 року на суму 4 000 грн.;

документ на переказ готівки № від 13 лютого 2021 року на суму 4 000 грн.;

документ на переказ готівки № від 11 березня 2021 року на суму 4 000 грн.;

платіжна інструкція №Р24АР24АС8441 від 26 травня 2021 року на суму 4 000 грн.;

платіжна інструкція №Р24АР24АС9881 від 09 червня 2021 року на суму 4 000 грн.;

платіжна інструкція №Р24АР24АС1161 від 03 липня 2021 року на суму 1 000 грн.;

платіжна інструкція №Р24АР24АС3305 від 12 липня 2021 року на суму 1 500 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213562 від 01 серпня 2021 року на суму 1 492,50 грн.;

квитанція на поповнення картки TS211680 від 12 серпня 2021 року на суму 3 980 грн.;

квитанція на поповнення картки TS212022 від 07 вересня 2021 року (08:47:28) на суму 1 492,50 грн.;

квитанція на поповнення картки TS212022 від 07 вересня 2021 року (08:54:02) на суму 495 грн.;

квитанція на поповнення картки TS212022 від 07 вересня 2021 року (08:51:18) на суму 2089,50 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213562 від 01 жовтня 2021 року на суму 4 179 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213263 від 02 листопада 2021 року на суму 4 527,25 грн.;

квитанція на поповнення картки TS209634 від 01 грудня 2021 року на суму 4975 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213263 від 15 грудня 2021 року (09:31:58) на суму 4975 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213263 від 15 грудня 2021 року (09:34:25) на суму 4975 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213263 від 15 грудня 2021 року (09:36:37) на суму 4975 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213263 від 15 грудня 2021 року (09:38:55) на суму 4975 грн.;

квитанція на поповнення картки TS213263 від 15 грудня 2021 року (09:40:58) на суму 4975 грн.;

квитанція на поповнення картки TS209634 від 03 січня 2022 року на суму 4975 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 30 травня 2024 року.

СУДДЯ Наталія ПІНКЕВИЧ