ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2024 року

м. Харків

справа № 641/5294/23

провадження № 22-ц/818/1284/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2023 року, постановлене під головуванням судді Музиченко В.О., -

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2023 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01.11.2003 року Великосеверинівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 24 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення в мотивувальній частині щодо обставин, які мають значення для справи, щодо часу фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що звертаючись з позовними вимогами, позивач вказала на те, що однією сім`єю сторони не проживають з лютого 2022 року. Встановлення такої обставини справи не відповідає дійсності та не є предметом заявленого позову, проте встановлює фактичні обставини, які можуть бути використані з урахуванням ст. 82 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без мін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає вживати заходів щодо примирення з відповідачем, подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 01.11.2003 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Великосеверинівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 24.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалася на те, що 01.11.2003 року укладено шлюб між сторонами Великосеверинівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 24. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя, на розв`язання сімейних і побутових проблем. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені.

Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2023 року клопотання ОСОБА_2 задоволено. Надано сторонам у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу строк для примирення до 19 грудня 2023 року. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено до 19 грудня 2023 року.

Питання про визначення часу припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , судом першої інстанції не вирішувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У мотивувальній частині судового рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що посилання суду першої інстанції на ту обставину, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, без зазначення конкретного періоду припинення шлюбо-сімейних відносин відповідає матеріалам справи, оскільки дані обставини судом першої інстанції під час розгляду справи не досліджувались та не встановлювались.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки суд першої інстанції не вирішував питання про час, з якого припинено шлюбно-сімейні відносини між сторонами, підстав для зміни рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 27.03.2024 року.