печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9503/19-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі: Ємець Д.О.

провівши підготовче судове засідання у цивільній справі 757/9503/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Військової прокуратури Київського гарнізону, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 році до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г., для вирішення питання про відкриття провадження.

19.03.2019 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правалами загального позовного провадження.

09.07.2019 представником Військової прокуратури Київського гарнізону було подано пояснення по справі.

03.12.2019 ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача - Міністерство юстиції України.

03.12.2019 позивачем було подано позовну заяву до Держави України в особі Міністерства юстиції України.

08.01.2020 представником Міністерства юстиції України було подано відзив на позовну заяву.

29.01.2020 позивачем було подано відповідь на відзив Міністерства юстиції України.

30.01.2020 ухвалою суду було закрито підговточе судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті.

07.08.2020 позивачем було подано додаткові пояснення.

11.08.2020 ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2.

05.11.2020 позивачаем було подано відповідь на відзив.

09.02.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

01.10.2021 відповідно до розпорядження № 336 від 01.10.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з смертю судді ОСОБА_2.

07.10.2021 ухвалою суду було прийнято справу до провадження судді Соколова О.М.

14.06.2022 позивач подав додаткові пояснення.

07.07.2022 представником Військової прокуратури Київського гарнізону було подано додаткові пояснення.

27.03.2023 ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М.

13.02.2024 суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М. заявив відвід від розгляду даної справи.

22.02.2024 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. від 22.02.2024

26.02.2024 ухвалою суду дану справу було прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г.

17.04.2024 ухвалою суду за клопотанням позивача було виключено з кола відповідачів Військову прокуратуру Київського гарнізону, Державну казначейську службу України та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Військову прокуратуру Київського гарнізону, Державну казначейську службу України.

23.04.2024 ухвалами суду було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про об`єднання цивільних справ, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ільєвої Т.Г., та в задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи.

29.05.2024 представником відповідача були подані додаткові пояснення по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Разом з цим, до суду було направлено заяву про проведення судових засідань за відсутності позивача.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання з`явилась, подала заяву про провдення засідання без технічої фіксації та просила закрити підготовче судове засідання.

Представник Військової прокуратури Київського гарнізону в судове засідання з`явилась, подала заяву про провдення засідання без технічої фіксації та просила закрити підготовче судове засідання

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Таким чином, суд прийшов до висновку про перехід розгляду справи по суті, оскільки судом було надано достатньо часу для надання всіх документів та клопотань по справі.

Окрім цього, суд вважає за необхідності зазначити, що у відповідності до частини другої статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зацікавлена особа має лише демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються, з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень (рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року, заява № 11681/85, § 35).

Аналогічно ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

За приписами пункту 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

За правилами частини першої, пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд, з урахуванням обставин справи, має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

З врахуванням зазначеного, суд звертає увагу, що позивач систематично подає клопотання до суду, які в переважній більшості носять необ`єктивний характер та не відносяться до предмету позову, чим, на думку суду, зловживає своїми правами.

Також, позивач систематично не погоджується з процесуальнимии діями головуючого, подає необ`єктині нічим не передбачені заперечення на дії головуючого судді, що не підлягають розгляду.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач, на час перебування справи у суді, тричі реалізовував право на заявлення відводу кожному головуючому судді, в провадженні якого перебувала дана справа, трактуючи ведення процесу лише з субєктивної сторони.

Відтак, з метою недопущення затягування розгляду справи та зловживання наданими процесуальними правами, суд при розгляді справи та заявлені позивачем необгрунтованих клопотань відмовляв в їх задоволенні, зокрема і протокольними ухвалами суду.

Окрім цього, в судовому засіданні 23.04.2024 судом було оголошено перерву, з метою необхідності уточнення вимог позивача. Однак, останній після судового засіданя подав заяву про проведення судових засіданнь без його участі, що свідчить про те, що позивач не має намірів уточнювати вимоги, з метою належного розгляду справи, для розуміння обставин на які він посилається, визначення обраного способу захисту та нарешті чіткого визначення кола учасників процесу, а відтак судом було надано всі можливості останньому реалізувати свої права.

Відтак, розгляд справи відбудеться на підставі тих документів, які було подано сторонами.

З врахуванням зазначеного, суд вважає, що під час проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано всі питання, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Таким чином, у відповідності до пункту 15 частини 2 статті 197 та пункту 3 частини 2 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Визнавши підготовку справи до судового розгляду завершеною, керуючись ст. ст. 43, 49, 189, 191, 196, 197-200, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закінчити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду на 10.06.2024 о 10-30 год.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА