Справа номер 487/684/24 Головуючий суду першої інстанції Лагода А. А.
Провадження номер 22-ц/812/513/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Самчишиної Н. В., Серебрякової Т. В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О. М.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2024 року, постановлену за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 , про призначення опікуном,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення його другим опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2003 року ОСОБА_3 визнано недієздатним. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 листопада 2003 року №1785 його опікуном призначено дружину брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі ОСОБА_2 за станом здоров`я та за віком не може у повному обсязі надавати догляд підопічному. Внаслідок цього виникла потреба у призначенні ще одного опікуна. Заявник не проти бути опікуном ОСОБА_3 .

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради погодив його призначення опікуном ОСОБА_3 .

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив задовольнити його заяву.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Суд констатував, що заявником допущено такі недоліки: в заяві не зазначено про наявність або відсутність як у заявника так і заінтересованої особи адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету; резолютивна частина заяви сформулювала таким чином, що ОСОБА_1 просить призначити його опікуном не від свого імені, а від імені виконавчого комітету Миколаївської міської ради; заявником не надано доказів на підтвердження своїх вимог; не обґрунтовано залучення заінтересованої особи, а саме Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради; в заяві відсутні посилання про вжиті заявником заходи забезпечення доказів або протилежне цьому; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; не підтверджено заявником те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також зазначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2024 року заяву повернуто заявнику на підставі п. 1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Ухвала мотивована тим, що заявником надано уточнену заяву, однак він не має процесуальної дієздатності для звернення до суду із заявою про призначення його опікуном, а тому його заява підлягає поверненню.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із ухвалою суду про повернення заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просили ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянти зазначали, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому є помилковим повернення заяви ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2003 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 листопада 2003 року №1785 ОСОБА_2 призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .

За поданням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 05 грудня 2023 року кандидатуру ОСОБА_1 запропоновано для призначення опікуном недієздатного ОСОБА_3 .

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення його другим опікуном ОСОБА_3 .

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряє ться органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Норми статті 47 ЦПК України регламентують, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не має процесуальної дієздатності для звернення до суду із заявою про призначення його опікуном.

Вказаний висновок, на думку колегії суддів, є помилковим, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 народився у 1985 році. Отже, на момент звернення з заявою до суду мав здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, а отже був наділений цивільною процесуальною дієздатністю.

За такого у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення заявнику його заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України передбачено однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Н. В. Самчишина

Т. В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 27 березня 2024 року.