КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №642/4649/19
Провадження № 2/552/91/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Біжко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» про стягнення заборгованості по заробітній платі та добовим витратам,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 05.07.2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» про стягнення заборгованості по заробітній платі та добовим витратам.

У поданій до суду заяві позивач посилався на те, що 16.08.2016 року відповідно до наказу директора ТОВ «ХАЕР» від 11.08.2016 року він був прийнятий на роботу до відповідача на посаду провідного інженера електрика, а 05.12.2017 року відповідно до наказу директора ТОВ «ХАЕР» від 05.12.2017 року був звільнений за власним бажанням.

При звільненні розрахунки у повному обсязі із позивачем проведені не були, станом на день направлення позовної заяви до суду загальний розмір основного боргу відповідача по виплаті позивачу заробітної плати та добових витрат в цілому складає суму у гривні, еквівалентну відповідно до курсу НБУ 40 066,71 доларам США.

Посилався на те, що протягом 442 календарних днів, а саме з 20.09.2016 року по 05.12.2017 року на підставі наказу директора ТОВ «ХАЕР» від 19.09.2016 року №19.09/01 позивач перебував у відрядженні у Народній Республіці Бангладеш з метою виконання робіт по капітальному ремонту енергоблоку на ТЕС «Горазал». Відповідно до підписаного позивачем та відповідачем штатного розкладу щомісячна винагорода позивача у сукупності складала: оклад у національній валюті України 1600 грн., основна винагорода у доларовому еквіваленті 1575 доларів США, преміальна частина в доларовому еквіваленті 525 доларів США. Відповідно до умов наказу директора ТОВ «ХАЕР» від 19.09.2016 року про скерування позивача у відрядження, належні позивачу до виплати добові витрати встановлені у наступних розмірах: з 20.09.2016 року по 31.12.2016 року 35 доларів США на добу, з 01.01.2017 року 75 доларів США на добу.

Вказував, що належна йому до виплати щомісячна заробітна плата мала складену структуру включала: гривневу частину посадового окладу 1600 грн. з 31.12.2016 року та 3200 грн. з 01.01.2017 року, незмінну частину заробітної плати в доларовому еквіваленті: 1575 доларів США основна винагорода та 525 доларів США премія ( всього 2100 доларів США на місяць), а також була встановлена компенсаційну виплату добових витрат у розмірі з 20.09.2016 року по 31.12.2016 року еквівалент 35 доларів США на добу, а з 01.01.2017 року еквівалент 75 доларів США на добу. Проте фактично повний розрахунок не здійснено і по цей час.

Зазначив, що окрім виплати недоплачених грошових сум, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» та Порядку №159.

Просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму основної винагороди та премії у національній валюті України гривні, у розмірі еквівалентному відповідно до офіційного курсу Національного Банку України станом на день фактичної виплати 30933 доларів США

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму добових витрат у національній валюті України гривні, у розмірі еквівалентному відповідному офіційному курсу Національного Банку України станом на день фактичної виплати 9133,71 доларів США.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 06.12.2017 року по день фактичного розрахунку, що станом на день направлення позовної заяви до суду становить суму у розмірі 35 117,33 грн. та суму в національній валюті України гривні у розмірі еквівалентному відповідно до офіційного курсу Національного Банку України станом на день направлення позовної заяви 23 045,72 доларів США.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до Закону України «Про оплату праці» та порядку №159, що станом на день направлення позовної заяви до суду становить суму в національній валюті України гривні, у розмірі еквівалентному відповідному офіційному курсу Національного Банку України станом на день направлення позовної заяви 7135, 30 доларів США.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 липня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

25.11.2019 року до Ленінського районного суду м. Харкова від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначила, що з 20.09.2016 року по 05.12.2017 року ОСОБА_1 знаходився у службовому відрядженні в Народній республіці Бангладеш, метою якої було виконання робіт по капітальному ремонту енергоблоку №5 ТЕС «Горзал». Перед виїздом працівника у відрядження 20.09.2016 року йому було виплачено аванс у розмірі 5500 доларів США готівкою із каси підприємства. Після повернення з відрядження 05.12.2017 року працівник ОСОБА_1 надав в бухгалтерію ТОВ «ХАЕР» звіти про використання коштів, виданих на відрядження. Згідно наданих авансових документів ОСОБА_1 були нараховані добові за кожен день відрядження ( включаючи день вибуття та день прибуття), враховуючи вихідні, святкові і неробочі дні і час знаходження в дорозі. Добові витрати із розрахунку: по Україні 50 грн/доба, за межами України з 20.09.2016 року по 31.12.2016 року 35 доларів США/доба, з 01.01.2017 року по 05.12.2017 року 75 доларів США/доба. Всього нараховано добових по Україні 100 грн., та за межами України 28 920 доларів США. Крім того, згідно наданих позивачем авансових звітів було компенсовано витрати на проживання, згідно готельних рахунків на суму 14 742 доларів США.

Вказувала, що у період відрядження компенсація витрат на відрядження здійснювалась шляхом перерахунку грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 . Всього було перераховано 508 835 грн. та виплачено через касу підприємства згідно видаткових касових ордерів 541 757,04 грн. Станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з позовом заборгованість ТОВ «ХАЕР» перед позивачем складала 130 360,94 грн. не виплачених добових витрат на відрядження.

Посилалась на те, що оскільки позивач дізнався про наявність заборгованості ще в грудні 2017 року, після подання в день звільнення 05.12.2017 року в бухгалтерію ТОВ «ХАЕР» звітів про використання коштів, виданих на відрядження, тому саме тоді ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права, а тому позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів на відрядження заявлені позивачем поза межами строків, визначених у ст.233 КЗпП України, оскільки до суду він звернувся 03.07.2019 року, що перевищує 3-місячнй строк.

Просила суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по добовим витратам, встановлений ст.233 КЗпП України. Відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

До Ленінського районного суду м. Харкова від відповідача надійшли додаткові пояснення. Зазначив, що ТОВ «ХАЕР» відмовляється від зробленого раніше визнання, що вдень звільнення ОСОБА_1 підприємство мало виплатити останньому добові витрати на відрядження у сумі 130360,94 грн..

Посилався на те, що відряджені ТОВ «ХАЕР» співробітники ніколи не здійснювали оплату за житло самостійно і ніколи не проживали в готелях. Відрядження у Бангладеш також не було виключенням. Сам ОСОБА_1 , весь час перебування у відрядженні у Бангладеш, а саме з 22.09.2016 року по 04.12.2017 року проживав у будинку Шурави -6 на четвертому поверсі в кімнаті № НОМЕР_1 . Проте, ОСОБА_1 надав до бухгалтерії відповідача звіт, що він начебто проживав в готелі під назвою « ОСОБА_2 ». Після здійснення запитів до готелю «Азиз Абашик Хотель» було встановлено, що такого готелю взагалі не існує. За таких обставин, ОСОБА_1 на підставі підроблених документів незаконно отримав від підприємства компенсацію за фіктивне проживання у розмірі 270768,88 грн..

Просив у задоволенні позову відмовити.

07.10.2021 року до Ленінського районного суду м. Харкова від позивача надійшли пояснення, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09.03.2023 року справу прийнято до провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.04.2023 року витребувано у ТОВ «Харківенергоремонт» документи.

14.09.2023 року до суду від позивача надійшли пояснення. Вказував, що ним заявлені вимоги про стягнення невиплаченої суми основної винагороди та премії, стягнення невиплаченої суми основної винагороди та премії, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення компенсації втрат частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, вимог про компенсацію витрат на проживання у відрядженні він не заявляв. Твердження представника відповідача про те, що наказом №03 від 12.07.2021 року, яким виключено грошову суму у розмірі 14742 дол США із суми витрат на відрядження, належних до компенсації ОСОБА_1 , сам наказ №03 від 12.07.2021 року не відноситься до предмету доказування. Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №АО-0000782 від 05.12.2017 року, призначення виплати грошових коштів у сумі 14742 дол США є проживання.

Вказував, що звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт не є належним доказом по справі.

Також зазначив, що у листі Головного управління Держпраці у Харківській області від 26.04.2019 року №К-328/02.02/12-08/4574 зазначено, що за період службового відрядження ОСОБА_1 згідно з наданими авансовими звітами було нараховано до виплати 1073252 грн. та всього було виплачено 1073252, а заборгованість з витрат на відрядження становить суму у розмірі 130 360,94 грн. Таким чином, ГУ Держпраці у Харківській області також встановлено заборгованість відповідача перед позивачем. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.09.2023 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ТзОВ «Харківенергоремонт» в судове засідання свого представника не направив, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи. На його адресу не одноразово направлена ухвала суду від 13.04.2023 року про витребування доказів, але відповідачем вимоги ухвали виконано не було, документи до суду не надано.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до наказу директора ТОВ «ХАЕР» від 11 серпня 2016 року № 55-К ОСОБА_1 з 16.08.2016 року прийнятий на роботу до ТОВ «ХАЕР» на посаду провідного інженера-електрика./т.1 а.с. 9/

Відповідно до наказу ТОВ «ХАЕР» від 19.09.2016 року №19.09/01 ОСОБА_1 було направлено у службове відрядження до Народної республіки Бангладеш в ТЕС « Горазал» з 20.09.2016 року по 14.09.2017 року, строком на 360 днів, добові з 20.09.2016 року 31.12.2016 року 35 доларів США, з 01.01.2017 року 75 доларів США./т.1 а.с. 14/.

Із посвідчення про відрядження ОСОБА_1 вбачається, що позивач перебував у відрядженні в Народній республіці Бангладеш з 20.09.2016 року по 05.12.2017 року, 442 календарних днів./т.1 а.с.15/

Відповідно до Штатного розкладу щомісячна винагорода ОСОБА_1 у сукупності складала: оклад у національній валюті України - 1 600,00 грн.; основна винагорода в доларовому еквіваленті - 1 575,00 доларів США; преміальна частина в доларовому еквіваленті - 525,00 доларів США. Виплата щомісячної винагороди здійснюється в гривнях по курсу НБУ на дату виплати./т.1 а.с.22/

Згідно з наказом директора TOB «ХАЕР» від 30.12.2016 р. № 184-К з 01.01.2017 року частину окладу у національній валюті України у 2017 році встановлено у розмірі 3 200,00 грн./т.1 а.с.24/

Відповідно до п. 6.1. Розділу 6 Положення про умови праці оплата праці здійснюється у розмірі, узгодженому сторонами і складається з:

-окладної частини відповідно до Штатного розкладу;

-премії, яка нараховується за результатами праці за місяць, і виплачується при наявності підписаного Акта прийому Інозамовником виконаних за місяць робіт при наявності фінансового прибутку.

Також Положенням про умови праці встановлено порядок виплати окладу - з 10 по 15 числа поточного місяця за попередній (п. 6.3. Положення про умови праці), виплата доларової частини (або еквіваленту у місцевій валюті (такка) здійснюється в розмірі, еквівалентному 500,00 доларів США щомісячно, до закриття першого акту виконаних робіт і отримання платежу по акту від Кінцевого замовника (п. 6.3. Положення про умови праці).

Згідно з п. 6.5. Положення про умови праці встановлено, що утримання у встановленому законодавством України податків здійснюється виключно з гривневої частини заробітної плати, тобто з окладу.

На виконання п. 6.7. Положення про умови праці для виплати винагороди і добових було відкрито карту типу VISA в ПрАТ «Укрексімбанк».

Згідно листа Головного управління Держпраці у Харківській області від 26.04.2019 № К 328/02.02/12-08/4574 проведено захід державного контролю в ТОВ «Харківенергоремонт».

На підставі наданих керівництвом документів встановлено:

-згідно наказу від 11.08.2016 №55-К «Про прийняття на роботу» позивача прийнято на посаду ведучого інженера електрика в департамент електричного виробництва з 16 серпня 2016 року на підставі власної заяви від 12.08.2016 року на основне місце роботи з тривалістю робочого дня 08 год. 00 хв., з окладом 1600 грн.. З колективним договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку та зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис 11.08.2016 року.

-Згідно наказу від 08.09.2016 №98-к ОСОБА_1 переведено на 1 годину роботи в день з 01.09.2016 по 19.09.2016 року. Згідно наказу від 19.09.2016 № 104-к ОСОБА_1 переведено на 8 ми годинний робочий день з 20.09.2016 року у зв`язку з виробничою необхідністю на підставі службової записки. Проте ОСОБА_1 не попереджено про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці, чим порушено вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України.

-Згідно наказу про скерування у службове відрядження від 19.10.2016 №19.09/01 ОСОБА_1 скеровано у службове відрядження в Бангладеш, ТЕС «Горазал» строком на 360 днів з 20.09.2016 по 14.09.2017 для роботи згідно контракту з встановленням норми добових витрат у розмірі 50 грн. за 1 добу по Україні, за межами України з 20.09.2016 по 31.12.2016 35 дол. США за добу, з 01.01.2017 року по 05.12.2017 року 75 дол. США за добу.

Відповідно до пункту 6 розділу 1 Інструкції «Про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженої наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 №59, Підприємство, що відряджає працівника, зобов`язане ознайомити його з кошторисом витрат (або з довідкою-розрахунком на виданий аванс, складеною за довільною формою), а також з вимогами нормативно- правових актів стосовно звітування про використання коштів, виданих на відрядження. Підприємство самостійно встановлює порядок ознайомлення працівника, який направляється у відрядження за кордон, з його фінансовими зобов`язаннями, що регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98) та цією Інструкцією.

Документи, які б підтверджували ознайомлення ОСОБА_1 , якого було направлено у відрядження за кордон, з його фінансовими зобов`язаннями, до проведення заходу державного контролю адміністрацією підприємства не надано.

Відповідно до наказу від 30.12.2016 №184-К «Про зміну посадових окладів» посадовий оклад інженеру електрику ОСОБА_1 з 01.01.2017 року встановлено у розмірі 3200 грн..

Згідно з письмовими поясненнями керівництва ТОВ «Харківенергоремонт» заробітна плата ОСОБА_1 за весь період його роботи на підприємстві ( з 16.08.2016 по 05.12.2017) щомісячно нараховувалася згідно штатного розпису підприємства та склала суму 36313,34 грн. до виплати ( в тому числі 3310, 99 грн. грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки) та виплачена в повному обсязі.

При цьому, згідно з додатками до звернення, наданими ОСОБА_1 , а саме копією Штатного розпису ( Додаток №1 до положення про умови роботи працівників ТОВ «Харківенергоремонт» під час капітального ремонту блоку №5 ТЕС «Горазал» Республіка Бангладеш) на ОСОБА_1 , який виконує роботу по капітальному ремонту блока №5 ТЕС «Горазал» , Республіка Бангладеш професією ведучий інженер електрик. З врахуванням статей Положення про умови праці щомісячна винагорода вказаного працівника складає: оклад, грн 1600, основна винагорода, екв.дол. США 1575, преміальна частина, екв.дол. США 525, загальна сума, екв.дол США 2100.Виплата щомісячної винагороди проводиться в гривнях за курсом НБУ на дату виплати. Аванс на відрядження, як частина основної винагороди, при від`їзді з Харкова може виплачуватися в доларах США.

Умови виплати щомісячної винагороди визначені в Положенні.

Після підписання даного Штатного розпису Працівник підтверджує, що він ознайомлений і приймає вимоги Положення про умови праці працівників ТОВ «Харківенергоремонт» під час капітального ремонту блока № 5 ТЕС «Горазал», Республіка Бангладеш.

За період службового відрядження для капітального ремонту блока №5 ТЕС №Горазал», Республіка Бангладеш з 20.09.2016 по 05.12.2017 року ОСОБА_1 за наданами до бухгалтерії авансовими звітами ( №АО0000781,АО-0000780,АО-0000779, АО 0000782) згідно журналу ордеру і відомості по рахунку 372 нараховано до виплати 1 203 612,98 грн. Виплачено, згідно виданих ордерів 541 757,04 грн., перераховано на карткові рахунки 508 835 грн., оплата проїзду 22 660 грн.. Всього виплачено 1 073 252 грн.. Таким чином, станом на 26.04.2019 року витрати на відрядження ОСОБА_1 у сумі 130 360,94 грн. не виплачені, чим порушено ч.1 ст.116 КЗпП України./т.1 а.с.43-44/

Отже, за результатами проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування встановлено, що на теперішній час сума не виплачених грошових коштів на відрядження становить 130 360,94 грн..

Суд, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно зі ст.2 вказаного закону заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 12 Закону України "Про оплату праці" визначено, що гарантії при направленні працівників у службові відрядження є мінімальними державними гарантіями. Відповідно до статті 22 Закону України "Про оплату праці" суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відповідно до ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада).

Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів на відрядження заявлені позивачем в межах строків, визначених у ст. 233 КЗпП України, оскільки він дізнався про наявність заборгованості з виплати коштів на відрядження в сумі 130 360,94 грн., а отже і про порушення свого права, 26.04.2019 року з Листа Головного управління Держпраці у Харківській області, а 05 липня 2019 року звернувся в даним позовом до суду.

Отже, передбачений ст. 233 КЗпП України 3-місячний строк для звернення до суд ним не пропущений.

Позовні вимоги в частині стягнення інших сум задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України д достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не заявлено клопотання про проведення судової експертизи для з`ясування наявності заборгованості, її розміру, складових заборгованості, детального розрахунку, розміру сплачених податків та зборів, інших відрахувань.

Так, виплата зарплати проводилась позивачеві як у гривневому, так і доларовому еквіваленті, тому для з`ясування, чи наявна заборгованість у відповідача перед позивачем, а якщо є, в якій сумі, має значення, за яким курсом в який період проводились такі виплати, які проведені відрахування з нарахованих сум.. На підставі наданих суду документів встановити вказані обставини не виявилось можливим.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складається з грошових коштів на відрядження, згідно з результатами перевірки Головного Управління Держпраці в Харківській області, у сумі 130360,94 грн., яку необхідно стягнути з відповідача.

Позивачем не надано достовірних, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження його позовних вимог в інший частині, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають .

Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» про стягнення заборгованості по заробітній платі та добовим витратам задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» на користь ОСОБА_1 витрати на відрядження у розмірі 130 360 грн. 94 коп..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт» на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківенергоремонт», місцезнаходження: м. Харків, вул. Сіриківська,1, .

Головуючий Т.В.Шаповал