Провадження № 2/522/6997/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 10.09.2024 року через систему «Електронний суд» надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальність «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 150 682,62 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р36.13044.003962432, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 99 997,00 грн, строком кредитування 60 місяців, а саме до 23.05.2023 року включно, процентна ставка за користування кредитом 18,5% річних. Відповідач своє зобов`язання виконав частково, сплативши на корись банку за період з 24.05.2018 року по 29.01.2020 року грошові кошти у розмірі 80 390 грн. Строк на який було надано кредит сплив 23.05.2023 року, після закінчення строку кредитного договору, кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.

Станом на 23.05.2023 року у позичальника сформувалася перед банком заборгованість в сумі 150 682,62 грн., з яких: 90 558,60 грн. заборгованість за основним боргом, 60 124,02 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року.

29.12.2023 року між ТОВ «Сонаті» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 150 682,62 грн., з яких: 90 558,60 грн. заборгованість за основним боргом, 60 124,02 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Матеріали позову суддя отримала 11.09.2024 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 780401 від 11.09.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 14.03.1986 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.09.2024 року по справі відкрито провадження у спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 11.10.2024 року.

До суду 10.10.2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем не доведено, що на час пред`явлення позову мала місце заборгованість за кредитним договором в розмір 150 682,62 грн. Крім того сума заборгованості має бути перерахована з урахуванням вже внесених відповідачем грошових коштів. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором позивач надав розрахунок, який містить лише загальну вартість несплаченого кредиту, відсотків, комісії, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії. Також зазначено, що наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування за які банком встановлена комісія. Також просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки відсутності доказів оплати послуг. (а.с. 84-93)

У судове засідання 11.10.2024 року сторони не прибули, розгляд справи відкладено на 06.11.2024 року з метою надання позивачем відповіді на відзив.

До суду 23.10.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої просили позов задовольнити, а відзив не брати до уваги.

В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт надання адвокатським об`єднанням послуг (правничої допомоги), тобто витрати є фактичними, а тому сам факт відсутності доказів оплати послуг не може бути підставою для відмови в задоволені відповідної вимоги Позивача. Також доводи Відповідача про наявність підстав про здійснення перерахунку суми заборгованості є безпідставними, оскільки ТОВ «Санфорд Капітал» не отримувало кошти від ОСОБА_1 , на момент здійснення оплати Відповідачем Позивач не був кредитором, а тому Позивач не може нести відповідальність за дії які не вчиняв та не може нести відповідальність за правочином стороною якого він не був на момент виникнення відповідних цивільних правовідносин. Відповідач в період із 24.05.2018 року і по поточну дату здійснив часткову оплату (повернення) кредиту в розмірі 80 390,00 грн. ОСОБА_1 , сплачуючи кошти на погашення кредитної заборгованості протягом декількох років, визнав факт укладення кредитного договору № P36.13044.003962432 від 23.05.2018 року із АТ «Ідея Банк» на визначених у цьому договорі умовах, також як і факт отримання кредитних коштів.

У судове засідання 06.11.2024 року сторони не прибули, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, розгляд справи відкладено на 28.11.2024 року.

У судове засідання 28.11.2024 року сторони не прибули, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 03.12.2024 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.05.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р36.13044.003962432, відповідно до умов якого відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в розмірі 99 997 грн. на поточні потреби, строком кредитування 60 місяців, а саме до 23.05.2023 року включно, процентна ставка за користування кредитом 18,5% річних.

Загальна вартість кредиту відповідно до графіку щомісячних платежів становить 308 018,64 грн., яка складається з: суми кредиту-99 997 грн., процентів за користування кредитом-63 569,96 грн.; плати за обслуговування-144 451,68 грн. Реальна річна процентна ставка-97,14775086 % (а.с. 14-15)

Також до позову додано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем власноручно, та додаток до Паспорту споживчого кредиту (а.с. 16-17)

АТ «Ідея Банк» свої зобов`язана перед відповідачем виконало у повному обсязі та видало відповідачу кредит у розмірі 99 997 грн., що підтверджується ордерами-розпорядженнями № 1 на суму 85 103,83 грн. та № 2 на суму 14 897,17 грн. (а.с. 18).

Одночасно з укладенням кредитного договору ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА життя» договір добровільного страхування життя № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року. Розмір страхового внеску за цим договором становить 14 893,17 грн. (а.с. 19-20)

Строк на який було надано кредит за договором сплив 23.05.2023 року.

Станом на 16.11.2023 року сформувалася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року: заборгованість за основним боргом в сумі 90 558,60 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 60 124,02 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 92 606,09 грн., що разом становить 243 288,71 гривень. Зазначена заборгованість відображена у довідці-розрахунку, надана директором Департаменту АТ «Ідея Банк» (а.с. 21)

У подальшому Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно наданої АТ «Ідея Банк» виписки по рахунку ОСОБА_1 за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом позичальник сплатив банку 80 387 грн. Останній платіж на погашення кредиту у розмірі 3010 грн. проведено 29.01.2020 року. (а.с. 22-24).

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (фактор) був укладений договір факторингу № 16/11-23. (а.с. 25-31).

Відповідно до п. 2.1. Договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток № 2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток № l), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 5.1 Договору Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором).

Пункт 5.2. Договору визначає, що в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами.

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно з законодавством мають на це право.

Відповідно до друкованого реєстру боржників до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «СОНАТІ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року на загальну суму 243 288,71 грн., з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 90 558,60 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 60 124,02 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 92 606,09 грн. (а.с. 32-33)

29.12.2023 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) договір факторингу № 29/12-23. (а.с. 35-41)

Згідно п. 2.1 цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Додатку «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року на загальну суму 243 288,71 грн., з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 90 558,60 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 60 124,02 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 92 606,09 грн. (а.с. 42).

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Із позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконував частково, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, що й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Як встановлено судом, кредитний договір укладено у письмовій формі, де сторонами узгоджено всі істотні умови договору, про що свідчить особистий підпис позичальника на кредитному договорі.

У відзиві відповідачем визнано факт часткової сплати заборгованості за кредитним договором, а тому відповідачем фактично визнано факт підписання даного договору.

Відповідач у своєму відзиву зазначив про часткову оплату ним заборгованості за кредитним договором, проте будь-яких доказів на таку оплату ним не надано, а також не зазначену ані суму та на період таких оплат.

З наданої до позову позивачем виписки від 16.11.2023 року за кредитом № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року за період з 23.05.2018 року по 16.11.2023 року судом встановлено, що відповідачем на погашення заборгованості за договором було сплачено 80 387 грн., з яких зараховано 9 438,40 грн.- на погашення заборгованості за основним боргом (остання оплата була 29.01.2020 року у розмірі 3 010 грн.), 22 691,12 грн. - на погашення заборгованості за відсотками (остання оплата була 23.09.2019 року у розмірі 23, 27 грн.) та інші кошти, які зараховані за плата за обслуговування кредиту, пені за відсотки та комісію.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач (позичальник) вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору та, відповідно, щодо правомірності вимог первісного кредитора за договором про надання кредиту.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справ № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

З наданої виписки судом вбачається, що внесені відповідачем грошові кошти йшли також на погашення осинового боргу.

Таким чином суд вважає доведеним суму заборгованості на основним боргом у розмірі 90 558,60 грн. (99 997 грн.- 9 438,40 грн.)

Щодо заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 60 124,02 грн.

Судом вбачається, що строк дії умов договору закінчився 23.05.2023 року.

Відповідно до умов кредитного договору якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів визначеного п. 6.1 Договору, то загальна сума процентів складає 63 569,96 грн. (до моменту його повного погашення).

Таким чином судом встановлено, що відповідач має також заборгованість за цим кредитом по сплаті процентів, оскільки остання оплата відбулась 29.01.2020 року, тобто останній прострочив щомісячну оплату заборгованості після цієї дати, визначення яких згідно умов кредитного договору повертаються згідно графіку щомісячних платежів.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З огляду на наведене Велика Палата ВС у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Зазначені правові висновки були враховані у постановах ВС від 17.02.2021 року у справі № 383/869/14, від 10.02.2021 року у справі № 331/3410/16-ц, від 30.06.2020 року у справі № 717/1223/17-ц та інших.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 60 214,02 грн., при цьому суду не надано будь-якого розрахунку такої суми боргу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 частково сплатив заборгованість за відсотками за кредитним договором № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року у розмірі 22 691,12 грн., тобто заборгованість відповідача з урахуванням сплаченої суми процентів становить 40 878,84 грн. (63 569,96-22 691,12 грн.)

Таким чином суд вважає частково доведеним визначену позивачем суму заборгованості нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 40 878,84 грн.

Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 113,06 грн., оскільки позов задоволено на 87,23 %.

Разом з тим, відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями ст.ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги, наданої адвокатом.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг правничої допомоги та на підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги № 2 від 10.05.2024 року, підписаний між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та цим адвокатським об`єднанням, який містить опис робіт із зазначенням загальної суми 7 200,00 грн. (а.с. 46-49, 52-54).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

Відповідач не просив зменшити суму витрат на правничу допомогу.

Суд вважає доводи відповідача з приводу відсутності оплати послуг необґрунтованими, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7 200 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 16, 203, 207, 509, 524-526, 530, 536, 549-551, 610-612, 629, 638-640, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальність «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Санфорд Капітал» (, 49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69) заборгованість по кредитному договору № Р36.13044.003962432 від 23.05.2018 року станом на 16.11.2023 року в розмірі 131 437 (сто тридцять одна тисяча чотириста тридцять сім) гривень 44 копійки, з яких:

- заборгованість за основним боргом 90 558,60 грн.;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 40 878,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Санфорд Капітал» (, 49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Санфорд Капітал» (, 49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69) судовий збір у розмірі 2 113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 06 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 03.12.2024 року.

Суддя Л.В. Домусчі