Справа № 577/6413/24
Провадження № 2-о/577/466/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Конотопський районний відділ поліції ГУ НП України в Сумській області, ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців щодо кривдника ОСОБА_2 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає у власній квартирі АДРЕСА_1 . З 2022 року вона співмешкала з ОСОБА_2 , близько півроку тому вони припинили стосунки, у зв`язку з його агресивною поведінкою. ОСОБА_2 зловживав алкогольними напоями і у такому стані періодично вчиняв домашнє насильство відносно неї, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, нецензурно висловлювався на її адресу, застосовував фізичну силу, ображав людську гідність, чим завдавав шкоду її психічному та фізичному здоров`ю. Внаслідок його протиправних дій, вона декілька разів викликала працівників поліції, які фіксували вказані обставини. ОСОБА_2 28.11.2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та 29.08.2024 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України. Тривалий час вона не співмешкає з ОСОБА_2 , однак останній продовжує її тероризувати, приходить під будинок пізно увечері, деколи вночі і голосно кричить нецензурною лайкою, чим завдається шкода її психічному здоров`ю. Просить застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис у вигляді заборони останнього наближатися до неї та місця її проживання, заборонити контактувати з нею у будь який спосіб.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про проведення судового розгляду без її участі, заяву про видачу обмежувального припису підтримує та просить задовольнити.

Представник Конотопського районного відділу поліції ГУНП України в Сумській області Сіліверстов О.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про день та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали заяви та надані докази, приходить до наступного висновку.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_1 , повторно та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до правил ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами гл. 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 3 ст.77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Брати участь у доказовій діяльності можуть усі особи, які беруть участь у справі, це їх право. Однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі, на підставі закону стає обов`язком певного суб`єкта. У процесуальній діяльності небайдуже, хто зобов`язаний бути активним у встановленні факту, оскільки завжди має бути можливість покласти наслідки його недоведеності на когось із учасників процесу.

Розподіл і роз`яснення сторонам їх обов`язку щодо доказування - це функція суду в рамках юрисдикційної процедури, це завдання суду організувати дійсно змагальний процес. Розподілити тягар доказування у справі - це означає зробити припущення про наявність або відсутність юридичних фактів на користь однієї із сторін. Якщо противна сторона твердженнями і доказами не може переконати суд у хибності такого припущення, то припущення трансформується у твердження про наявність відшукуваного факту, яке буде відображено у мотивувальній частині судового рішення.

Висуваючи вимогу про видачу обмежувального припису стосовно кривдника заявник посилається на те, що він є її колишнім співмешканцем, він зловживає спиртними напоями та періодично вчиняє домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, в результаті чого ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності.

Проте, звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису у судовому порядку ОСОБА_1 посилається лише на дві постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, за правопорушення які були вчинені через значний проміжок часу.

В судове засідання заявник не з`явилася, та не надала суду інших належних та беззаперечних доказів, які свідчать про те, що кривдник продовжує постійно вчиняти психологічне або фізичне насильства, а також ризиків, які можуть настати у майбутньому.

Аналізуючи вище викладене заявник не надала суду доказів, на підставі яких можна зробити висновки про наявність домашнього насильства у будь-якому його прояві як на даний час так і в майбутньому.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання наслідків його вчинення, що надавало б правову підставу для видачі обмежувального припису, суд дійшов до висновку що в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 4, 12, 13, 19, 95, 258, 259, 263-265, 350-1, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Конотопський районний відділ поліції ГУ НП України в Сумській області, 41600, м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 14.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Буток Т. А.