Справа № 185/2236/23
Провадження № 2/185/109/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Іванової Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, у якій просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на її користь борг за договором позики в розмірі 130 104,00 грн., з яких 2 340,00 грн. заборгованість по позиці, 127 764, 00 грн. заборгованість за відсотками та стягнути судові витрати по справі.

У обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 14 лютого 2020 року він уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики грошей, згідно якого він передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 340,00 грн. з умовою їх повернення до 12 березня 2020 року. Договір було укладено у письмовій формі. Однак, відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернула. Згідно п. 4.2 укладеного договору позики грошей, за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п. 4.1.) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 10 % за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так як на момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу складає 2 340,00 грн., проценти за користування грошима за період з 14 лютого 2020 року по 09 вересня 2021 року складають 127 764, 00 грн. Крім того, зобов`язання за вказаним договором забезпечено порукою: договір поруки від 14 лютого 2020 року, укладений з поручителем ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Іванова Т.М., у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначивши, що вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 процентів із розрахунку 10% за кожен день користування коштами понад строки, зазначені в договорі, тобто за період з 13 березня 2020 року по 09 вересня 2021 року, не відповідає положенням ст.ст. 1048, 625 ЦК України. Проценти за користування грошима договором не передбачені. А отже, такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Звертаючись із позовом, позивач просить стягнути заборгованість та проценти за кожен день користування коштами понад строки, зазначені в договорі. Інших вимог не заявляється. Отже, з огляду на викладене, вимога позивача щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 127 764,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам матеріального права виходячи з того, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. А позивач просить суд стягнути відсотки, які нараховані за період після закінчення строку дії договору, тобто після 12 березня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики від 14 лютого 2020 року, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених цим договором, а саме, загальна сума позики складає 2 340 грн. 00 коп., які згідно з п. 4.1 договору відповідач зобов`язалася повернути 12 березня 2020 року (а. с. 8).

Згідно із п. 4.2. договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п. 4.1.) позичальник сплачує проценти у розмірі 10 % за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Відповідно до розписки, складеної та підписаної ОСОБА_2 14 лютого 2020 року, ним отримано від ОСОБА_3 гроші в розмірі 2 340 грн. 00 коп., які вона зобов`язалася повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 14 лютого 2020 року між нею та ОСОБА_3 (а. с. 9).

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином не виконала умови договору.

Крім того, зобов`язання за договором позики грошей від 14 лютого 2020 року забезпечено порукою: договір поруки від 14 лютого 2020 року, укладений з поручителем ОСОБА_4 . Предметом даного договору є надання поруки за виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором позики на суму 2 340,00 грн. (а. с. 12)

Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідачка отримала від позивача грошові кошти в сумі 2 340 грн. 00 коп. що підтверджується розпискою від 14 лютого 2020 року.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Сторони домовились щодо розміру процентів за договором позики, про що свідчить умови договору позики.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками після спливу строку дії договору не підлягають задоволенню.

Отже, станом на 09 вересня 2021 року борг відповідачки складає 8 892 грн. 00 коп., з яких заборгованість за позикою складає 2 340 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками складає 6 552 гривні 00 копійок. (10 % - 234,00 грн. в день, за період з 14 лютого 2020 року по 12 березня 2020 року = 28 днів. 28 х 234,00 = 6 552, 00)

Договором поруки від 14 лютого 2020 року передбачено, що відповідач ОСОБА_4 відповідає перед кредитором за виконання обов`язків позичальником ОСОБА_2 в обсязі 50 гривень, які на підставі ст. 534 ЦК України, мають бути стягнуті з відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 554 ЦПК України, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 8 892 грн. 00 копійок, з яких : 2 340 грн. 00 копійок заборгованість по позиці, 6 552 гривні 00 копійок. заборгованість за відсотками.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в розмірі 8 892 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок, з яких : 2 340 (дві тисячі триста сорок) гривень 00 копійок заборгованість по позиці, 6 552 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 00 копійок заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 44 (сорок чотири) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 44 (сорок чотири) гривні 50 копійок.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований : АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований : АДРЕСА_3 .

Суддя С. Г. Юдіна