УХВАЛА

04 червня 2024 року

м. Київ

справа № 185/9729/23

провадження № 61-8113ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 15 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням задоволено.

Визнано право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою

АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1

05 березня 2024 року Виконавчий комітет Павлоградської міської ради до Верховного Суду подав касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2024 року касаційну скаргу Виконавчого комітету Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2024 року касаційну скаргу Виконавчого комітету Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року повернуто заявнику.

31 травня 2024 року Виконавчий комітет Павлоградської міської ради засобами поштового зв`язку вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 15 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 06 лютого 2024 року (надійшла до суду 03 червня 2024 року), у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року зазначено, що повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2024 року, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 07 березня 2024 року (четвер).

Заявник вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 31 травня

2024 року, тобто з пропуском строку подачі касаційної скарги.

У касаційній скарзі Виконавчий комітет Павлоградської міської ради не заявив обґрунтованого клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу заявника, що тридцятиденний строк касаційного оскарження від 09 квітня 2024 року (дати повернення першої касаційної скарги) закінчився 10 травня 2024 року (п`ятниця), а отже заявником все одно пропущений строк подачі касаційної скарги.

Заявник не заявив відповідного клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та не надав доказів поважності пропуску строку подачі касаційної скарги.

Оскільки заявник не заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та не надав відповідних доказів, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга Виконавчого комітету Павлоградської міської ради не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць