Провадження №2/523/874/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Врона А.В.

відповідача ОСОБА_1 , адвоката Бузової Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так ОСОБА_2 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в з 1962 року, в якому з цього ж року прописана, та в якому живуть та прописані її діти. Право власності підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126591263 від 06.06.2018 р.

В 2006 році син позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно прибудував до будинку прибудову, яка відображена в зазначеному вище витягу, як самочинно збудоване приміщення площею 30,3 кв.м., та з того часу саме він проживає та експлуатує цю прибудову.

Позивачка стверджує, що починаючи з 2006 року по даний момент, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 постійно виникають конфлікти, через неправомірну поведінку останнього.

Відповідно до довідки від 30 травня 1992 р., ОСОБА_1 пройшов курс протиалкогольного лікування за методам лікаря УРСР ОСОБА_3 , даний факт свідчить про схильність ОСОБА_4 до вживання алкогольних напоїв.

Починаючи з 2006 року ОСОБА_1 фактично не давав спокою ОСОБА_2 та особам, які з нею проживають, а саме: її донька - ОСОБА_5 з чоловіком - ОСОБА_6 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.07.1988 р.), онучка - ОСОБА_7 з чоловіком - ОСОБА_8 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.08.2015 р.), у зв`язку з цим, наявні неодноразові звернення в поліцію.

Відповідно до відповіді Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/20-7828 від 18.09.2006 року, громадянин ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім`ї, або не виконання захисного припису). По факту нанесення легких тілесних ушкоджень, було рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до відповіді Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/20-5657 від 10.09.2006 р., перевіркою встановлено, що раніше 21.08.2006 р. від ОСОБА_2 надходила аналогічна заява ( по факту неправомірних дій ОСОБА_1 ), по якій було прийнято рішення у відмові від відкриття кримінального провадження..

Відповідно до відповіді Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області № 31/5-204-с від 25.07.2006 р., громадянин ОСОБА_1 за місцем мешкання створює конфліктні ситуації, 07.07.2006 р. наніс ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження відповідно до акту СМЕ № 2915 від 07.07.2006 р., був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, проведена профілактична бесіда щодо недопущення насильства у сім`ї, матеріали направлені до Суворовського районного суду м. Одеси, штраф - 17 грн.

Відповідно до відповіді Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області № 31/5-28-11 від 25.09.2006 р. г-ці ОСОБА_2 було повідомлено, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси оштрафований на 51 грн., у відкритті кримінального провадження - відмовлено.

Також, у підтвердження неодноразових звернень ОСОБА_2 до працівників поліції, стосовно неправомірної поведінки сина - ОСОБА_1 , свідчать: талони-повідомлення: № 023906 від 01.09.2017 р. стосовно прийняття заходів до ОСОБА_1 ; талон-повідомлення від 14.12.2006 р.; талон-повідомлення від 25.05.2006 р.; талон-повідомлення від 07.07.2006 р.; талон-повідомлення від 24.05.2006 р., від 29.05.2006 р., від 28.08.2006 р., 14.07.2006 р.; талон-повідомлення від 27.08.2006 р. стосовно прийняття заходів до ОСОБА_1 ; талон-повідомлення: від 28.06.2006 р., від 15.05.2006 р., від 05.05.2008 р., від 17.06.2008 р., від 14.12.2006 р., від 30.07.2018 р., від 01.09.2017 р.

Останній інцидент, ініціатором якого був ОСОБА_1 стався у жовтня місяці 2019 року.

23.10.2019 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулись до Прокуратури Одеської області із заявами № 574 та № 573, в яких описують неадекватну поведінку ОСОБА_1 , зазначають, що 25.03.2018 р. та 12.04.2018 р. останній з ножом накинувся на ОСОБА_8 , 17.10.2019 р. здійснив напад на осіб, які проживають з ОСОБА_2 , спочатку з вибуховою речовиною, а через декілька хвилин - накинувся з перцевим балончиком, погрожуючи при цьому вбивством.

В результаті зазначеної вище події було викликано швидку медичну допомогу. Відповідно до довідок від 18.10.2019 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - отримали серйозні хімічні опіки. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 17.10.2019 р. ОСОБА_9 поступила до Одеської обласної лікарні зі скаргами після розпилення перцевого балончика.

Відповідно до відповіді прокуратури Одеської області № 92-р-2019, заява ОСОБА_2 від 23.10.2019 р. була направлена на розгляд до Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Відповідно до відповідей № 39/5960 від 04.11.2019 р., звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_10 уважно розглянуті, з ОСОБА_1 - проведено профілактичну бесіду.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 27.03.1998 р. ОСОБА_2 - є пенсіонеркою та дитиною війни.

Відповідно до листів наступності № 380 та 367, до ОСОБА_2 була викликана швидка медична допомога. Нестабільність здоров`я через постійні конфлікти з ОСОБА_1 підтверджується також довідкою від 04.10.2006 р. та довідкою від 05.05.2008 р..

ОСОБА_1 починаючи з 2006 року завдає фізичних та душевних страждань ОСОБА_2 та особам, які проживаючим разом із нею. Враховуючи той факт, що на неодноразові зауваження та виклики поліції ОСОБА_1 - не реагує, виникла необхідність у зверненні до суду з відповідною позовною заявою.

На підставі вищевикладеного позивачка просила:

1. Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_1 (Паспорт серія та номер НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 ) та виселення останнього із житлового будинку за вказаною адресою.

2. Зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, Код , зняти з реєстрації, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 (Паспорт серія та номер НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 ). ( а.с. 2-5)

Рух справи та процесуальні дії суду.

Позовна заява надійшла до суду 18.11.2019р. (а.с. 2)

Ухвалою суду від 20.11.2019р. судом було відкрито загальне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 04.02.2020р. (а.с. 45-47)

В судовому засіданні 04.02.2020р. було оголошено перерву до 14.04.2020р. (а.с. 95-98)

В судове засідання 14.04.2020р. сторони не з`явились, подали клопотання про перенесення розгляду справи, а тому розгляд справи призначено було на 24.06.2020р. (а.с. 102-105)

Ухвалою суду від 24.06.2020р. було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бузової Т.П. про зупинення провадження. Судом було зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 523/9855/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, за участю третьої особи ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та встановлення порядку користування житлом. (а.с. 126-127)

Ухвалою суду від 06.01.2023р. судом було поновлено провадженні у справі та призначено розгляд справи на 09.02.2023р. (а.с. 138)

В судовому засіданні 09.02.2023р. за клопотанням представника відповідача було оголошено перерву 22.03.2023р..

Судове засідання 22.03.2023р. не було проведено, у зв`язку з оголошенням провітреної тривоги. (а.с. 169)

Судове засіданні 24.04.2023р. не було проведено, у зв`язку з зайнятістю судді в розгляді іншої справи. (а.с. 192)

Ухвалою суду від 26.04.2023р. було прийнято відмову ОСОБА_2 від позовних вимог до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради про зобов`язання зняття з місця реєстрації та закрито провадження щодо даних вимог. (а.с. 199-200)

Ухвалою суду від 26.04.2023р. судом було закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 01.08.2023р. .

Судові засіданні 01.08.2023р. та 07.09.2023р. не проводились, у зв`язку з клопотаннями сторін про перенесення розгляду справи.

В судовому засіданні 17.10.2023р. було оголошено перерву у зв`язку неявкою позивачки та її представника.

Ухвалою суду від 30.11.2023р. судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , а також її представник адвокат Врона А.В. підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Так позивачка ОСОБА_2 пояснила, що її син ОСОБА_1 після досягнення повноліття став зловживати алкогольними напоями, притягався до відповідальності, а також взагалі перестав її поважати як матір. Окрім того, на протязі останніх років проявляв до неї хуліганські дії, бив її, а також членів її сім`ї, постійно її ображає, а тому вона бажає його висилити.

Відповідач ОСОБА_1 , а також його представник ОСОБА_11 позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Так відповідач ОСОБА_1 пояснив, що він взагалі проживає окремо від матері, оскільки побудував на земельній ділянці прибудову до будинку. Він пояснив, що конфлікт між ним та матір`ю, а також іншими членами його сім`ї почались саме на фоні його будівництва. Основний конфлікт існує між ним та його сестрою ОСОБА_5 , оскільки вони не можуть поділити будинок між собою. Відповідач пояснив, що саме ОСОБА_5 налаштовує мати проти нього.

Представники Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради просили справу розглянути без їх участі.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в з 1962 року, в якому і зареєстровано. Право власності підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126591263 від 06.06.2018 р. (а.с. 10)

Спільно з позивачкою проживають її донька - ОСОБА_5 з чоловіком - ОСОБА_6 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.07.1988 р.), онучка - ОСОБА_7 з чоловіком - ОСОБА_8 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.08.2015 р.) (а.с. 12-14)

У вищевказаному будинку проживає та зареєстрований син позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-9)

В 2006 році син позивача, ОСОБА_1 , прибудував до будинку прибудову, яка відображена в зазначеному вище витягу, як самочинно збудоване приміщення площею 30,3 кв.м., та з того часу саме він проживає та експлуатує цю прибудову.

Вищевказаний факт також підтверджується копією технічного паспорту, актом обстеження. Окрім того, ОСОБА_1 має самостійні договори на електропостачання та водопостачання. (а.с. 178-183)

В судовому засіданні сторони пояснили, що ОСОБА_1 не проживає в основному будинку літ. «А-ж».

В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та відповідачем ОСОБА_1 на протязі більше двадцяти років виникали побутові сварки.

Так з матеріалів справи убачається, зі скаргами на дії ОСОБА_1 звертались ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ..

Відповідно до відповіді Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/20-7828 від 18.09.2006 року, громадянин ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім`ї, або не виконання захисного припису). По факту нанесення легких тілесних ушкоджень, було рекомендовано звернутись до суду. (а.с. 15)

Відповідно до відповіді Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/20-5657 від 10.09.2006 р., перевіркою встановлено, що раніше 21.08.2006 р. від ОСОБА_2 надходила аналогічна заява (по факту неправомірних дій ОСОБА_1 ), по якій було прийнято рішення у відмові від відкриття кримінального провадження. (а.с. 16)

Відповідно до відповіді Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області № 31/5-204-с від 25.07.2006 р., громадянин ОСОБА_1 за місцем мешкання створює конфліктні ситуації, 07.07.2006 р. наніс ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження відповідно до акту СМЕ № 2915 від 07.07.2006 р., був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, проведена профілактична бесіда щодо недопущення насильства у сім`ї, матеріали направлені до Суворовського районного суду м. Одеси, штраф - 17 грн. (а.с. 17)

Відповідно до відповіді Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області № 31/5-28-11 від 25.09.2006 р. г-ці ОСОБА_2 було повідомлено, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси оштрафований на 51 грн., у відкритті кримінального провадження - відмовлено. (а.с. 18)

Окрім того, позивачка ОСОБА_2 неодноразово зверталась до працівників поліції, стосовно неправомірної поведінки сина - ОСОБА_1 , про свідчать талони-повідомлення: № 023906 від 01.09.2017 р. стосовно прийняття заходів до ОСОБА_1 ; талон-повідомлення від 14.12.2006 р.; талон-повідомлення від 25.05.2006 р.; талон-повідомлення від 07.07.2006 р.; талон-повідомлення від 24.05.2006 р., від 29.05.2006 р., від 28.08.2006 р., 14.07.2006 р.; талон-повідомлення від 27.08.2006 р. стосовно прийняття заходів до ОСОБА_1 ; талон-повідомлення: від 28.06.2006 р., від 15.05.2006 р., від 05.05.2008 р., від 17.06.2008 р., від 14.12.2006 р., від 30.07.2018 р., від 01.09.2017 р. (а.с. 19-23)

23.10.2019 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулись до Прокуратури Одеської області із заявами № 574 та № 573, в яких описують неадекватну поведінку ОСОБА_1 , зазначають, що 25.03.2018 р. та 12.04.2018 р. останній з ножом накинувся на ОСОБА_8 , 17.10.2019 р. здійснив напад на осіб, які проживають з ОСОБА_2 , спочатку з вибуховою речовиною, а через декілька хвилин - накинувся з перцевим балончиком, погрожуючи при цьому вбивством. (а.с. 24-27)

Відповідно до довідок від 18.10.2019 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звертались до Одеської обласної лікарні зі скаргами після розпилення перцевого балончика. (а.с. 30-32)

Відповідно до відповіді прокуратури Одеської області № 92-р-2019, заява ОСОБА_2 від 23.10.2019 р. була направлена на розгляд до Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. (а.с. 36)

Відповідно до відповідей № 39/5960 від 04.11.2019 р., звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_10 уважно розглянуті, з ОСОБА_1 - проведено профілактичну бесіду. (а.с. 37)

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 також звертався зі скаргами на дії ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 до правоохоронних органів.

Так з листа Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 03.08.2004р. № 31/20-1404 убачається, що у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 відмовлено та складене офіційне попередження щодо недопущення неправомірної поведінки. (а.с. 68)

Листом прокуратури Суворовського району м.Одеси №660ж-04 від 25.08.2004р. ОСОБА_1 повідомили, що у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 було відмовлено та матеріали направлені на додаткову перевірку. (а.с. 69)

Листом Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ 1 УМВС України в Одеській області від 13.11.2006р. №31/20-9288 ОСОБА_1 повідомили, що у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 було відмовлено. (а.с. 70)

Листом прокуратури Суворовського району м.Одеси №661ж-06 від 03.11.2006р. ОСОБА_1 повідомили, що у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 було відмовлено. (а.с. 71)

04.08.2008р. ОСОБА_1 звертався зі скаргою до прокуратури Суворовського району м.Одеси щодо неправомірних дій ОСОБА_6 та його сім`ї, які не дають йому можливість користуватись будинком, вчиняють хуліганські дії щодо нього. (а.с. 72-73)

Листом Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ 1 УМВС України в Одеській області від 08.08.2008р. №9/20-5161 ОСОБА_1 повідомили, що у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 було відмовлено та дані особи будуть притягнути до адміністративної відповідальності. (а.с. 74-75)

13.08.2018р. ОСОБА_1 повторно звернувся зі скаргою до прокуратури Суворовського району м.Одеси щодо неправомірних дій ОСОБА_6 та його сім`ї, які не дають йому можливість користуватись будинком, вчиняють хуліганські дії щодо нього. (а.с. 76-77)

Листом від 15.08.2018р. №90р.вих -18 прокуратурою Суворовського району м.Одеси матеріали скарги ОСОБА_1 направлені на перевірку до Суворовського відділу ВП м. Одесі. (а.с. 78)

21.10.2019р. ОСОБА_1 повторно звернувся зі скаргою до прокуратури Суворовського району м.Одеси щодо неправомірних дій ОСОБА_6 та його сім`ї, які не дають йому можливість користуватись будинком, вчиняють хуліганські дії щодо нього. (а.с. 82-83)

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Так свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пояснили, що дійсно ОСОБА_1 на протягом багато років погано поводив себе щодо матері, ображав її нецензурною лайкою, кидався у бійку, спускав на неї собаку. ОСОБА_2 постійно скаржилась на поведінку сина, а також на те, що він не дає можливості її нормально жити у будинку.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що його батько ОСОБА_1 на протязі його дитинства постійно ображав його особисто, а також його бабусю ОСОБА_2 , яка його постійно захищала від батька. Вищевказані обставини призвели до того, що він вимушений бути піти з дому, оскільки не мав можливості слухати постійні образи. Останні рокі він регулярно відвідує бабусю, яка йому постійно скаржилась на поведінку батька.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 пояснили, що між ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_5 постійно виникають конфлікти, але їх ініціатором є саме ОСОБА_5 , яка намагається будь-яким способом виселити брата.

Оцінка доказів.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши наявні докази суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та відповідачем ОСОБА_1 на протязі більше двадцяти років виникали побутові сварки, які пов`язані з особистим конфліктом між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ..

З наданих сторонами доказів убачається, що як ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , а так само і ОСОБА_1 звертались зі скаргами, звинувачуючи один одного у хуліганських діях, образах, нанесення побоїв та ін.

Отже конфлікт має взаємний характер, який триває протягом двадцяти років, але він не має системного характеру, тобто конфлікти між сторонами відбувались у різні роки, та мали різну тривалість.

Суд враховує також той факт, що сторонами не були надані копії постанов суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173, 173-2 КУпАП щодо матері ОСОБА_2 ..

Суд також приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 проживає в окремому приміщенні, тобто він не проживає безпосередньо в одному приміщенні з позивачкою.

Правові підстави ухваленого рішення.

За змістом ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно з ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У постанові Верховного Суду від 09.12.2021р. у справі № 445/1687/18 зазначено, що для застосування правила цієї статті необхідна одночасна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу мають на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що при вирішені справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Необхідно зазначити, що матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження застосування щодо ОСОБА_1 належних заходів попередження або громадського впливу за останні роки, які передували зверненню до суду.

Судом встановлено, що між сторонами були наявні взаємні побутові сварки на протязі останніх двадцяти років, які були пов`язані з особистими взаємовідносинами між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ..

Окрім того, відсутні докази того, що ОСОБА_1 систематично порушував правила співжиття, а наявні факти епізодичних сварок.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» (заява №58255/00, п. п. 40-42) зазначено, що у розумінні Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем проживання (див. рішення ЄСПЛ у справі «Прокопович проти Росії», заява №58255/00, п. 36). Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див. рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява №19009/04, п. 50).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

У п. 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» ЄСПЛ визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що враховуючи встановлені судом обставини справи, виселення відповідача не буде відповідати критеріям «необхідності у демократичному суспільстві», тобто бути співрозмірним із переслідуваною законною метою, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення з будинку АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 22.03.2024