Справа № 243/2459/24
Провадження № 2/243/864/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

представника позивача адвоката Нікітіна В.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник, адвокат Нікітін Валерій Вікторович до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернуласяОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник, адвокат Нікітін В.В. до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що 14.12.2023 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області було розглянуто у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 01.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, в період іспитового строку повторно вчинив корисливий злочин в умовах воєнного стану за наступних обставин. 25 вересня 2023 року (встановити точний час під час досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_2 , де, володіючи інформацією про логін і пароль від додатку «Монобанк», які остання добровільно надала ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу увійшов під даними потерпілої ОСОБА_2 через свій мобільний телефон в додаток «Монобанк», де отримав доступ до банківських карток ОСОБА_2 . АТ «Універсал Банк» « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 », на яких побачив наявність грошових коштів, які в подальшому вирішив привласнити. Того ж дня, 25.09.2023, о 19-41 год. ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, керуючись єдиним умислом, діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, викрав із банківської картки потерпілої ОСОБА_2 . АТ «Універсал Банк» № « НОМЕР_1 » грошові кошти в сумі 4400 грн. шляхом переказу на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № « НОМЕР_3 », яка належить ОСОБА_4 , який облікував вказану вище суму та віддав гроші ОСОБА_3 , який розпорядився ними на власний розсуд. Продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 того ж дня, 25.09.2023, о 20-17 год., діючи таємно, повторно, викрав із банківської картки ОСОБА_2 . АТ «Універсал Банк» № « НОМЕР_1 » грошові кошти в сумі 2800 грн. шляхом переказу на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № « НОМЕР_3 » в якості розрахунку за купівлю продуктів харчування. Продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи з єдиним умислом, ОСОБА_3 , 25.09.2023 о 20-17 год. таємно, повторно, викрав із банківської платіжної картки потерпілої ОСОБА_2 . АТ «Універсал Банк» № « НОМЕР_2 » грошові кошти на суму 18325 грн. шляхом переказу вказаної суми на банківську картку АТ «ПУМБ» № « НОМЕР_4 », яка належить ОСОБА_1 , з яких ОСОБА_3 обліковано 3000 грн., якими він розпорядився на власний розсуд, а залишок в сумі 15325 грн. залишився на картці ОСОБА_1 . Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. 14 грудня 2023 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, який набув законної сили 16.01.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.07.2023 остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Позивачу ОСОБА_2 надано статус потерпілої в цьому кримінальному провадженні. Потерпілій ОСОБА_2 , вказаним кримінальним правопорушенням було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 25525,00 грн., з яких: - 10200,00 грн. підозрюваний ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд; - 15325,00 грн. залишилися на банківській картці АТ «ПУМБ» № « НОМЕР_4 », яка належить ОСОБА_1 та які на теперішній час на ній заблоковані. Рішення, щодо повернення грошових коштів в сумі 15325 грн., які залишились на банківський карті АТ «ПУМБ» № « НОМЕР_4 », яка належить ОСОБА_1 , на банківську карту ОСОБА_2 , які були предметом злочину, в ході досудового слідства та вході судового розгляду справи не прийнято. В зв`язку з чим, на банківській картці ОСОБА_1 залишаються гроші в сумі 15325,00 грн., які належать ОСОБА_2 , які отримані злочинним шляхом та підлягають поверненню останній. Таким чином ОСОБА_1 без відповідної правової підстави заволодів грошовими коштами ОСОБА_2 сумі 15325,00 грн. Злочинними діями ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_2 , завдано матеріальної шкоди в сумі 10200,00 грн. Крім того, протиправними діями ОСОБА_3 позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала та продовжує відчувати у зв`язку із скоєним відносно неї злочином. Спричинену їй моральну шкоду позивач оцінює в сумі 50000,00 грн. Вчинення злочину стосовно позивача негативно відобразилося на її здоров`ї, зокрема, піднявся тиск, почало турбувати безсоння, головні болі, які тривають і на теперішній час. У зв`язку з чим позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , матеріальну шкоду в розмірі10200,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , матеріальну шкоду в розмірі15325,00 гривень; зобов`язати Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», перевести грошові кошти в сумі 15325,00 гривень з банківської карти АТ «ПУМБ» № « НОМЕР_4 », яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 на банківську карту АТ «Універсал Банк» « НОМЕР_8 », яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Під час розгляду справи представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Нікітіним В.В. через систему «Елеткронний суд» до суду подано заяву про вімову від позовних вимог заявлених до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», , в частині зобов`язання Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , перевести грошові кошти в сумі 15325,00 грн. з банківскої карти АТ «ПУМБ» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_8 , яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Ухвалою суду від 16.10.2024 вказану заяву представника позивача задоволено, та провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», закрито.

Також, під час розгляду справи позивачем ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник, адвокат Нікітін В.В. до суду подано уточнену позовну заяву в якій вказала, що станом на 20.08.2024 АТ «ПУМБ» знято обмеження з банківської картки « НОМЕР_4 » та на 20.08.2024 залишок коштів становив 11509,46 грн., але з вказаних коштів ОСОБА_1 02.09.2024 добровільно повернув ОСОБА_2 лише 2200,00 грн., а іншими коштами в сумі 13125,00 грн. незаконно розпорядився на свій розсуд, достовірно знаючи, що ці кошти йому не належать. Тобто ОСОБА_1 незаконно без відповідної правової підстави заволодів грошовими коштами ОСОБА_2 в сумі 13125,00 грн. Позовні вимоги стосовно відповідача ОСОБА_3 є незмінними. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , матеріальну шкоду в розмірі10200,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , матеріальну шкоду в розмірі13125,00 гривень.

Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала.

Представник позивачаОСОБА_2 - адвокат Нікітін В.В., що діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1380398 від 12.02.2024 в судовому засіданні підтримав доводи викладені в уточненій позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказав, що йому не було відомо, що на його банківській карті були чужі гроші, його карткою користувався його син, який і розпорядився грошовими коштами належними позивачу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2023 року затверджено угоду від 28.11.2023 про визнання винуватості, укладену на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України між прокурором Слов`янської окружної прокуратури Барабаш Ю.Ю., якій на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000673, з одного боку, та ОСОБА_3 , за участю захисника, адвоката Вітюка О.С., з іншого боку. Визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.07.2023 остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вказаний вирок суду 16.01.2024 набув законної сили.

У даному кримінальному провадженні позивача ОСОБА_2 визнано потерпілою.

Вказаним вироком встановлено, що 25.09.2023 (встановити точний час під час досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_2 , де, володіючи інформацією про логін і пароль від додатку «Монобанк», які остання добровільно надала ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу увійшов під даними потерпілої ОСОБА_2 через свій мобільний телефон в додаток « ОСОБА_5 », де отримав доступ до банківських карток ОСОБА_2 . АТ «Унівесал Банк» « НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , на яких побачив наявність грошових коштів, які в подальшому вирішив привласнити.

Того ж дня, 25.09.2023, о 19-41 год ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, керуючись єдиним умислом, діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, викрав із банківської картки потерпілої ОСОБА_2 . АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 4400 грн шляхом переказу на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 , який облікував вказану вище суму та віддав гроші ОСОБА_3 , який розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 того ж дня, 25.09.2023, о 20-17 год, діючи таємно, повторно, викрав із банківської картки ОСОБА_2 . АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 2800 грн шляхом переказу на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 в якості розрахунку за купівлю продуктів харчування.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи з єдиним умислом, ОСОБА_3 25.09.2023 о 20-17 год таємно, повторно, викрав із банківської платіжної картки потерпілої ОСОБА_2 . АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 грошові кошти на суму 18325 грн шляхом переказу вказаної суми на банківську картку АТ КБ «ПУМБ» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 , з яких ОСОБА_3 обліковано 3000 грн, якими він розпорядився на власний розсуд, а залишок в сумі 15325 грн залишився на картці ОСОБА_1 .

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, зі змісту вироку слідує, що потерпіла ОСОБА_2 цивільний позов в рамках розгляду вказаного кримінального провадження не заявляла.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001128422 від 02.02.2024 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно листа Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» № КНО-07.8.6/6858 БТ від 20.08.2024 наданого на підставі ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області слідує, що в банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_4 . 26 вересня 2023 року на поштову скриньку АТ «ПУМБ» від Монобанку (банк відправник коштів) надійшов лист з проханням заблокувати банківську платіжну картку № НОМЕР_4 та повідомити чи вдалося зберігти кошти, при цьому у даному зверненні не зазначалась конкретна сума коштів перерахована на карту клієнта АТ «ПУМБ» № НОМЕР_4 . ОСОБА_1 обмежувалося здійснення видаткових операцій по банківській платіжній картці № НОМЕР_4 по причині оскарження транзакції, що надійшла 26.09.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 18235,00 грн. На сьогодні обмеження по рахунку до якого випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 знято, оскільки до банку не надходив документ про арешт коштів та сплинув строк обмеження видаткових операцій. Залишок на по рахунку до якого випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 станом на 20.08.2024 становить 11509,46 грн.

Вирішуючи вказаний спір в частині відшкодування матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_3 завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи зазначене вище, а також приймаючи до уваги, що відповідачем ОСОБА_3 на момент розгляду справи не відшкодовано позивачу завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 10200,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Абзац 2 частини 3 статті 23 ЦК України, в якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У переважній більшості випадків ЄСПЛ: наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості, співрозмірності та справедливості, враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань та вважає, що розмір моральної шкоди в сумі саме 10000,00 грн. є розумним і справедливим відшкодуванням моральних втрат позивача за встановлених судом обставин спричинених останній шкоди та пережитих нею в зв`язку із цим негативних подій психологічного характеру.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Розглядаючи вимоги позивача по суті заявлених вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_1 завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

З огляду на вказане, зважаючи, що відповідач ОСОБА_1 без достатньої правової підстави заволодів майном позивача у виді грошових коштів, частина яких у розмірі 2200,00 грн. добровільна ним була повернута ОСОБА_2 та залишок не відшкодованих ОСОБА_1 грошових коштів становить в сумі 13125,00 грн., а тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню саме в заявленому позивачем розміру.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 стосовно того, що йому не було відомо, що на його банківській карті були чужі гроші, оскільки його карткою користувався його син, який і розпорядився грошовими коштами належними позивачу, суд відноситься критично та зауважує, що викрадені з банківської платіжної картки потерпілої ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 грошові кошти були переведені на банківську картку АТ «ПУМБ» № « НОМЕР_4 », яка належить ОСОБА_1 та є саме його власністю, а тому власник повинен нести відповідальність за належне йому майно та слідкувати за станом свого рахунку.

Стосовно судових витрат по справі, суд вважає за необхідним згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України компенсувати їх за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 22, 23, 30, 34, 328, 1166, 1167, 1177, 1192, 1212 ЦК України, ст. ст. 5-8, 12-19, 23, 76-82, 89, 128, 131, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник, адвокат Нікітін Валерій Вікторович до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 матеріальну шкоду в розмірі10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 матеріальну шкоду в розмірі13125 (тринадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 09.12.2024.

Суддя І.Ю. Фалін