03.06.2024 Єдиний унікальний номер 205/4941/24
Єдиний унікальний номер судової справи 205/4941/24
Номер провадження 2/205/420/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді головуючого Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Співака Олексія Миколайовича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири.

30.05.2024 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача земельну ділянку площею 0,0608 га з кадастровим номером :04:263:2162 з цільовим призначенням для садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 подано позов про стягнення з відповідача грошової компенсації за частину квартири АДРЕСА_2 в розмірі 660 439,31 грн. та припинити з дня отримання компенсації право власності позивача на частину зазначеної квартири. У разі присудження компенсації позивач несе ризик її невиплати, тому існує реальна загроза істотного ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

31.05.2024 року канцелярією заяву передано судді Остапенко Н.Г.

Заяву розглянуто без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, доходить висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позов.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Необхідною умовою вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, враховуючи зазначені вище роз`яснення, суд задовольняє заяву про забезпечення позову за умови, якщо невжиття заходів, вказаних у заяві про забезпечення позову, може становити реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, або, якщо істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких звернувся заявник до суду.

З позову вбачається, що його предметом є компенсація відповідачем частини квартири, що належить позивачу. При цьому станом на дату розгляду даної заяви матеріали справи не містять доказів реєстрації права власності на іншу частину квартири АДРЕСА_2 за відповідачем.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу належить земельна ділянка площею 0,0608 га з кадастровим номером :04:263:2162 з цільовим призначенням для садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведеного вбачається, що земельна ділянка, на яку представник позивача просить накласти арешт не є предметом спору.

Жодних доказів, що відповідач не зможе виконати рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 представником позивача не надано.

Таким чином, представником позивача не доведено, що не накладення арешту на земельну ділянку відповідача, а також не вжиття окремого заходу забезпечення позову заборони вчинення дій щодо такої земельної ділянки, яка не є предметом спору, призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду по даній справі в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Враховуючи викладене, представником позивача не наведено жодних обґрунтованих доводів щодо необхідності накладення арешту, тобто заборони розпоряджатися, користуватися та володіти земельною ділянкою, а також окремого заходу заборони вчинення дій щодо нерухомості, яка не є предметом спору в даній справі. Окрім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України представником позивача не зазначено в заяві пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Співака Олексія Миколайовича про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.Г.Остапенко

.