Провадження № 2/484/776/24
Справа № 484/1574/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 Первомайський міськрвйонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шикері І.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ "Споживчий центр" укладений кредитний договір № 13.11.2023-100000178, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачці кредит, у розмірі 12000 грн. строком на 28 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1% за один день користування Кредитом та комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в розмірі 15% від суми кредиту, що становить 1800 грн. Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачці кредитні кошти в сумі 12000 грн. Однак, відповідачка порушила умови договору, внаслідок чого, станом на 20.03.2024 виникла заборгованість, в сумі 17159,95 грн., з яких: 12000 грн. тіло кредиту, 3359,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 1800 грн. - комісія, пов`язана з наданням кредиту.

На підставі ст.ст.274,276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 01.04.2024 було відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.04.2024 на 09.10 год.

Ухвалою суду від 26.04.2024 розгляд справи було відкладено на 03.06.2024 на 09.10 год., для надання відповідачці можливості подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачці вручені копія ухвали, позовної заяви з додатками 13.04.2024, проте відзиву на позов відповідачка до суду не подала.

Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 13.11.2023-100000178, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Умовами договору передбачено, що ТОВ "Споживчий центр" надає відповідачці кредитні кошти, в сумі 12000 грн., строком на 28 днів і зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 1% за 1 один день користування кредитом, який застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Сторони узгодили, що проценти розраховують шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Також узгоджено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 15% від суми кредиту, тобто 1800 грн.

Сторонами підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, відповідачкою вказана таблиця була підписана одноразовим ідентифікатором С983.

Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 13.11.2023, копією підтвердження укладення кредитного договору та паспортом споживчого кредиту, які містять електронний підпис відповідачки.

На підставі кредитного договору, ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачці кредит, у розмірі 12000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 13.11.2023.

Однак, відповідачка не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 20.03.2024 виникла заборгованість.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , у тому числі заявку на укладення кредитного договору від 13.11.2023, підтвердження укладення кредитного договору, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_1 . Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідачки виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "Споживчий центр" виконало належним чином, надававши відповідачці кредиті кошти, в сумі 12000 грн.

Однак, відповідач не виконала умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по тілу кредиту в сумі 12000 грн. Вказана заборгованість не спростовна відповідачкою.

А відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 12000 грн. та комісії, в сумі 1800 грн., оскільки остання передбачена умовами кредитного договору.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, однак представником позивача не надано розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, в сумі 3369,95 грн., що позбавило суд можливість перевірити законність їх нарахування у заявленому розмірі.

Отже, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків у розмірі 3369,95 грн. задоволенню не підлягають, в зв`язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в розмірі 80,42 % від сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 13.11.2023-100000178 від 13.11.2023, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту, в сумі 12000 грн. та комісії, в сумі 1800 грн., а всього стягнути 13800 (тринадцять тисяч вісімсот) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" , витрати по сплаті судового збору, в сумі 1948 (однієї тисячі дев`ятиста сорока восьми) грн. 09 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.06.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, 01032, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1 .

Суддя: І.А.ШИКЕРЯ