ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/460/24 Справа № 214/1183/23 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/1183/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чухонцева Дар?я Вікторівна, на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року, яке ухвалене суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 серпня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей.

Просив суд розірвати шлюб, укладений 18 грудня 2004 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 , зареєстрований за №968 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також визначити місце проживання малолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним - їх батьком із відібранням дітей у відповідачки - їх матері.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 , третя особа Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради в особі служби у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.

Уточнена позовна заява мотивована тим, що сторони з 18 грудня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. У них є одна повнолітня дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та двоє малолітніх дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, подружні відносини між позивачем та відповідачкою почали погіршувались, що призвело до того, що починаючи із січня 2021 року відповідачка почала проживати окремо, тому позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Між тим, малолітні діти сторін залишились проживати разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , де для них були створені всі умови для проживання, виховання та розвитку. Позивач зазначає, що він самостійно займається вихованням дітей, які за усною домовленістю з відповідачкою, залишились проживати разом з ним за вказаною вище адресою, а він, у свою чергу, не чинить відповідачці жодних перешкод у спілкуванні з дітьми. Між тим, у грудні 2022 року відповідач взяла малолітніх дітей на вихідний, але повернула їх позивачу лише у лютому 2023 року. В той же час, позивач зазначає, що відповідач як до грудня 2022 року не брала участі у розвитку дітей, так і з лютого 2023 року, коли повернула їх на виховання позивачу, не бере участі у їх розвитку, вихованні та утриманні.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: розірвати шлюб, укладений 18 грудня 2004 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 і зареєстрований за №968 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні її дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений 18 грудня 2004 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрований за №968 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишено таким же.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чухонцева Д.В., просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні її дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, не враховано, що відповідачка не цікавиться життям та успіхами дітей, не забезпечує їх матеріально. ОСОБА_1 більш ніж три роки назад покинула сім?ю, не цікавиться інтересами дітей, вихованням яких займається виключно батько - позивач у справі ОСОБА_1 , що підтверджено показами свідків та матеріалами справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чухонцева Д.В. надала заяву про відкладення судового засідання, яка мотивована зайнятістю у іншому судовому процесі, представник Органу опіки та піклування Виконкому Покровської районної в місті ради надав заяву про розгляд справи за її відсутності, а інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони з 18 грудня 2004 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому за №968 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6).

Сторони мають спільних дітей: одну повнолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7, 8, 9).

Згідно характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої за підписом директора-художнього керівника театру «Академія руху» та репетитора з хореографії, батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню дочки, постійно підтримує зв`язок з викладачами студії та цікавиться успіхами дочки.

Згідно характеристики ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої за підписом директора Криворізької гімназії №52 «Діалог» та класного керівника, батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, цікавиться успіхами дитини в навчанні, відвідує батьківські збори, тримає постійних зв`язок з класним керівником, прислухається до порад педагогів.

Згідно характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої за підписом директора КЗСМО «Музична школа №8» КМР, батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу навчанню і вихованню дочки, постійно підтримує зв`язок зі школою (а.с.10, 11, 12).

Згідно наданого Виконкомом Саксаганської районної у місті ради висновку про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав, виконком, розглянувши зібрані матеріали та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, встановив, зокрема, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають на вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Матір дітей зареєстрована за цією ж адресою, проте фактично там не проживає, засоби зв`язку відсутні. Відповідно до довідки, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР, діти приходять у супроводі батька, інколи матері, батьки тримають телефонний зв`язок із сімейним лікарем, виконують рекомендації та призначення. Криворізький міський центр соціальних служб не може надати пропозиції щодо позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні малолітніх дітей, оскільки зв`язатися з матір`ю дітей не вийшло. 15 травня 2023 року комісійно було відвідано сім`ю позивача за вищезазначеною адресою та за результатами обстеження було встановлено, що для проживання, виховання та розвитку дітей, батьком створено необхідні умови, діти забезпечені усім необхідним. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківські обов`язки і те, що не вдалось провести роботу з матір`ю, Виконком Саксаганської районної у місті ради у вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 покладається на розсуд суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні її дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем не доведено обставини свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення, в оскаржуваній частині, не відповідає.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19).

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення Європейського суду з прав людини від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 та багатьох інших.

Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як роз`яснив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування.

Матеріалами справи підтверджено, що малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з батьком - позивачем у справі ОСОБА_1 .

Згідно характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої за підписом директора-художнього керівника театру «Академія руху» та репетитора з хореографії, батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню дочки, постійно підтримує зв`язок з викладачами студії та цікавиться успіхами дочки.

Згідно характеристики ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої за підписом директора Криворізької гімназії №52 «Діалог» та класного керівника, батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, цікавиться успіхами дитини в навчанні, відвідує батьківські збори, тримає постійних зв`язок з класним керівником, прислухається до порад педагогів.

Згідно характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої за підписом директора КЗСМО «Музична школа №8» КМР, батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу навчанню і вихованню дочки, постійно підтримує зв`язок зі школою (а.с.10, 11, 12).

Доказів щодо участі матері ОСОБА_1 у вихованні дітей матеріали справи не містять.

Згідно наданого виконкомом Саксаганської районної у місті ради висновку про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав, виконком, розглянувши зібрані матеріали та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини встановив, зокрема, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають на вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Матір дітей зареєстрована за цією ж адресою, проте фактично там не проживає, засоби зв`язку відсутні. Відповідно до довідки, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР, діти приходять у супроводі батька, інколи матері, батьки тримають телефонний зв`язок із сімейним лікарем, виконують рекомендації та призначення. Криворізький міський центр соціальних служб не може надати пропозиції щодо позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні малолітніх дітей, оскільки зв`язатися з матір`ю дітей не вийшло. 15 травня 2023 року комісійно було відвідано сім`ю позивача за вищезазначеною адресою та за результатами обстеження було встановлено, що для проживання, виховання та розвитку дітей, батьком створено необхідні умови, діти забезпечені усім необхідним. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківські обов`язки і те, що не вдалось провести роботу з матір`ю, виконком Саксаганської районної у місті ради у вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 покладається на розсуд суду.

Тобто, орган опіки та піклування не спілкувався з відповідачкою ОСОБА_1 та не з?ясовував її ставлення до дітей, поклавшись на розсуд суду.

Судом апеляційної інстанції було з?ясовано, що, станом на час розгляду справи, позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Покровського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у зв?язку з чим, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року, зобов`язано Орган опіки та піклування Виконкому Покровської районної у місті ради надати висновок про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав у відношенні її дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25 березня 2024 року від Органу опіки та піклування Виконкому Покровської районної у місті ради надійшли пояслення, згідно яких останній не має законних підстав надати об?єктивний висновок щодо позбавлення відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав у відношенні її дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_1 не зареєстрована та не проживає на території Покровського району міста Кривого Рогу.

Разом з тим, на виконання ухвали суду, спеціалістами Органу опіки та піклування Виконкому Покровської районної у місті ради було здійснено виїзд за місцем мешкання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі складанням відповідного акту обстеження умов проживання та запрошено відповідачку ОСОБА_1 до служби у справах дітей для надання пояснень.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 19 березня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 , проживають: батько ОСОБА_1 та його діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час відвідування даної родини встановлено, що кімнати оснащені достатньою кількістю меблів та побутовою технікою. В наявності водо-, газо-, електропостачання. В будинку чисто та затишно. Достатній запас продуктів харчування. У дітей є спальні місця, куток для навчання, гаджети для навчання, одяг та взуття відповідного віку та сезону. Батько створив належні умови для проживання малолітніх дітей.

Натомість, мати дітей - ОСОБА_1 , яка була запрошена до служби для надання пояснень та проведення профілактично-роз?яснювальної роботи, надала письмові пояснення, у яких зазначила, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час проживає окремо від дітей, не займається їх вихованням, фізичним та моральним розвитком, не надає матеріальної допомоги, наразі проживає за кордоном, тобто самоусунулась від здійснення своїх баткьівських обов?язків відносно своїх дітей. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина та доньки.

Також, відповідачка ОСОБА_1 надала до Органу опіки та піклування Виконкому Покровської районної у місті ради заяву від 13 березгня 2024 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М. та зареєстрована у реєстрі за №285, згідно якої остання повідомляє, що тривалий час проживає окремо від дітей, не займається їх вихованням, фізичним та моральним розвитком, не надає матеріальної допомоги, наразі проживає за кордоном, тобто самоусунулась від здійснення своїх баткьівських обов?язків відносно своїх дітей. Повідомляє, що, усвідомлючи значення своїх дій, маючи можливість керувати ними та розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного та психологічного тсику з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Юридичне значення та наслідки подання цієї заяви, а також зміст статті 166 СК України їй нотаріусом роз?яснено.

Крім того, заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачка ОСОБА_1 надала й до суду апеляційної інстанції (а.с. 132).

Верховний Суд у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Також, у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові КЦС Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 761/15172/17-ц; постанові КЦС ВС від 18 грудня 2018 року у справі № 610/2531/17; постанові КЦС ВС від 23 травня 2018 року у справі № 761/15172/17-ц.

З урахуванням викладеного, колегією суддів враховується й думка малолітніх дітей, які були допитані судом першої інстанції.

Так, Малолітня ОСОБА_3 , у присутності свого законного представника ОСОБА_1 , суду пояснила, що маму бачила більше, ніж рік тому, з нею не спілкується і нічого не знає.

Малолітній ОСОБА_4 , також у присутності свого законного представника ОСОБА_1 , суду пояснив, що не знає де знаходиться його мама, що вона раніше проживала разом з ними, але коли почалась війна - мама поїхала, дзвонить рідко, але розпитує його, вітала з днем народження, обіцяла надіслати подарунок на день народження в кінці серпня та сказала, що знаходиться у Польщі, а також зазначив, що маму позбавляти батьківських прав не потрібно.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неспроможний надати об?єктивну оцінку поведінці своєї матері, а тому судом не враховується його твердження про те, що маму позбавляти батьківських прав не потрібно.

При вирішенні спору колегія суддів апеляційного суду, оцінивши надані сторонами докази, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей та поведінки відповідачки ОСОБА_1 , яка фактично самоусунулась від виконаня своїх батківських обов?язків та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, приходить до висновку про те, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, за обставин цієї справи, є доцільним та пропорційним.

Так, колегією суддів враховано, що поведінка відповідачки ОСОБА_1 та її дії свідчать про негативний вплив на дітей, а тому розрив із нею сімейних стосунків відповідає інтересам малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають право на проживання у гармонійному та сприятливому для них середовищі.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а тому, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, небажання відповідачки ОСОБА_1 надалі виконувати свої баткьівські обов?язки, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду, в оскаржуваній частині, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України.

Так, згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).

В матеріалах справи відсутня заява позивача ОСОБА_1 про відмову отримувати аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від їх матері ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 2) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів приймає до уваги конституційний обов`язок обох батьків утримувати до повноліття свою дитину, повноцінно забезпечувати її інтереси та право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також виходить із того, що матеріальне забезпечення дитини повинно мати регулярний характер.

За таких обставин, колегія суддів вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення старшою дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, як таке, що не оскаржується в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чухонцева Дар?я Вікторівна, - задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні її дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення старшою дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2024 року.

Головуючий:

Судді: