Справа № 156/369/24
Провадження № 2-о/156/29/24
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

25 березня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І. Є., перевіривши заяву окремого провадження ОСОБА_1 , представник заявниці - ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

25.03.2024 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшла заява окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення - те, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом із ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1 станом на день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відтак, суддя, отримавши заяву для розгляду, перевіряє її відповідність вимогам закону, а також чи не мають місце випадки, коли заяву необхідно повернути, відмовити у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявниця просить встановити юридичний факт її спільного проживання з батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оформлення права на спадщину після смерті батька, оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою та не звернулася у строк, визначеий ст. 1270 ЦПК України до нотаріуса із заявою про прийтяття спадщини після його смерті.

У заяві представник заявника ОСОБА_2 вказує, що саме з цих підстав заявниця не може реалізувати своє право на спадщину.

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Проте представником заявниці не долучено доказів того, що заявниця зверталася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 та, що нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 із зазначенням причин відмови, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з тим фактом, який просить встановити заявниця (обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка слугувала б підтвердженням того, що у заявниці на стадії оформлення права на спадщину виникли труднощі при підтвердженні факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини).

Згідно статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Однак слід зазначити, що враховуючи підстави відмови нотаріуса (у зв`язку з пропуском законодавчо встановленого строку; відсутністю правовстановлюючих документів), спосіб захисту порушеного права також може відрізнятися (звернення до суду з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини).

Крім того, як слідує зі змісту заяви, заявниця просить суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини. При цьому представник заявниці вказує, що не зверталася із заявою про прийняття спадщини у встановленому порядку, не вказує про наявність заведеної спадкової справи, чи її відсутність, спадкоємців за законом, в тому числі, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, у зв`язку з цим спадкове майно може мати ознаки відумерлості, що може свідчити про наявність спадкового спору про право у даному випадку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно з п.3 постанови Пленуму ВСУ України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання заявниці строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

З метою усунення недоліків заявниці слід надати:

1) докази, що підтверджують звернення заявниці ОСОБА_1 до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , та докази того, що їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину із зазначенням причин відмови;

У заяві заявниці слід вказати:

1) інформацію про наявність заведеної спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 , чи її відсутність;

2) відомості про спадкоємців померлого ОСОБА_5 за законом, в тому числі, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

На підставі викладеного, керуючись статями 44, 175, 177, 185, 293, 294, 318 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Надати заявнику строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали судді для усунення зазначених недоліків.

Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові (ч.3 ст. 185 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Малюшевська І. Є.