Провадження №2/521/3184/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеси) про визнання неправомірним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до суду про визнання дій неправомірними та поновлення на квартирному обліку. В обґрунтування позову зазначив, що його вислуга років у Збройних Силах України,станом на 18.10.2018р. становила: 34 роки 11 місяців 14 днів, з них: календарна 31 рік 02 місяці 17 днів, пільгова 03 роки 8 місяців 27 днів.

Позивач був звільнений з лав ЗС України в запас за підпунктом «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу (як військовослужбовець, який проходив службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) та на підставі витягу з наказу командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 22 вересня 2018 року № 427.

У 1992 році був взятий на квартирний облік у загальну чергу військовослужбовців Одеського гарнізону з 20.08.1992 року.

З 06 серпня 2012 року був додатково взятий на першочерговий квартирний облік в Одеському гарнізоні у зв`язку з набуттям вислуги понад 25 років відповідно до пункту 2.14 Інструкції «Про забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців та членів їх сімей», яка введена в дію наказом МО України від ЗОЛ 1.2011 року.

У 2011 році, при проходженні служби у військової частині НОМЕР_1 , між позивачем та ЗС України був укладений черговий контракт на проходження військової служби на 5 років, який набув чинність з 30.11.2011 року та був продовжений у зв`язку з введенням особливого періоду та оголошенням демобілізації відповідно до частини 9 статі 23 Закону України про військовий обов`язок та військову службу. Дія контракту припинена 18.10.2018 року у зв`язку з звільненням позивача у запас.

Відповідно до умов підписаного контракту, а саме: абзацу 2 та абзацу 14 пункту 2, Міністерство оборони України зобов`язувалось додержуватися моїх особистих прав і свобод та прав членів моєї родини, включаючи надання пільг, гарантій і компенсацій, а також надання мені жилого приміщення відповідно до встановлених законів та інших правових актів України.

На момент підписання контракту питання забезпечення житлом військовослужбовців регламентували Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон), Порядок забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 3.08.2006 №1081 (Далії Порядок), а також Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністра оборони №737 від 30.11 2011 (далії Інструкція - 2011 року).

При цьому в Інструкції 2011 року уточнювалися окремі положення, які були не чітко визначені в Законі та Положенні. Так відповідно до пункту 2.14 Інструкції 2011 року визначалося, що «військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, під час звільнення з військової служби в запас після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військової служби в календарному обчисленні, залишаються за (їх бажанням) на обліку у військової частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби та користуються правом позачергового отримання житла». Враховуючи знаходження на квартирному обліку, зазначена правова норма зіграла переважну роль у прийнятті позивачем рішення відносно підписання контракту на подальше проходження служби, так як гарантувало залишення на квартирному обліку після звільнення з лав ЗС України.

Однак в подальшому Міністерством оборони у дану Інструкцію-2011 року були внесені зміни, внаслідок чого були обмежені права позивача. Так 19.06.2014 були внесені зміни в пункт 2.16 внаслідок чого норма, що регламентувала залишення на квартирному обліку військовослужбовців, які звільняються з військової служби після закінчення строку контракту та мають 20 років вислуги у календарному обчисленні виключена. Більше того, зазначений пункт був доповнений нормою, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними у абзаці першому пункту 2.16.

Крім того, 16.10.2018 року вступив у дію наказ Міністра оборони України №380, яким відміняється дія наказу Міністра оборони №737 від 30.11.2011 та який затверджує нову Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Інструкція - 2018 року).

Відповідно до положень Інструкції - 2018 року правових норм, які б чітко визначали право залишення перебувати (або не перебувати) на квартирному обліку військовослужбовців, під час звільнення з військової служби в запас після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військової служби в календарному обчисленні до одержання житла з державного житлового фонду, не визначено. Разом з тим, положенням Інструкції-2018 року не визначено, що закінчення контракту у зазначеної категорії військовослужбовців є підставою для зняття їх з квартирного обліку. Таким чином, без фактичного внесення змін з боку відповідних законодавчих органів до Закону та Порядку (які є нормативними актами вищої юридичної сили), Міністерство Оборони своїми відомчими правовими документами здійснило їх інше тлумачення внаслідок чого звузило зміст та обсяг наявних прав позивача набутих при підписанні контракту.

Після звільнення позивача з лав ЗС України, рішенням житлової комісії Військової академії (м. Одеса) позивач був знятий з квартирного обліку.

На засідання житлової комісії позивач запрошений не був. Про причини зняття з квартирного обліку був проінформований через повідомлення від 14.11.2018р. №36/6/278, яке було йому особисто вручено секретарем житлової комісії 20.12.2018 року разом з довідкою про перебування у квартирній черзі та витягом з протоколу житлової комісії Військової академії (м.Одеса) від 30.10.2018р.

Своє рішення (згідно протоколу) відповідач обґрунтував вимогами пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У зазначеній статті відсутня норма щодо зняття квартирного обліку військовослужбовців, які звільняються з військової служби у зв`язку з закінченням терміну дії контракту.

Такою позицією житлова комісія одночасно позбавила позивача , як ветерана військової служби, права на реалізацію пільги, встановленої пунктом 7 статті 6 розділу 2 Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захисту», а саме права на першочергове забезпечення житлом, або придбання житла з рахунок Міністерство Оборони України.

В результаті, набуте право, яке гарантувалося при підписанні контракту (стосовно знаходження на квартирному обліку після звільнення з лав Збройних Сил по закінченню строку контракту), було скасовано в односторонньому порядку з боку Міністерства оборони України, що у свою чергу дає підставу вважати зазначене як невиконання умов укладеного контракту з боку Міністерства оборони України, що змусило позивача звернутися до суду за захистом прав.

Представник Військової академії (м. Одеси) надав відзив на позовну заяву, в якому просив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрити, оскільки даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеси) про визнання неправомірним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку, закрито, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року про закриття провадження у справі скасовано. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеси) про визнання неправомірним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку - направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду обґрунтована тим, що з огляду на приписи ч. 5 ст. 170 КАС України та за наявності чинної ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №420/1465/19, закриття провадження у цивільній справі № 521/20633/21 за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України поставило під загрозу сутність гарантованих Конвенцією прав позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Тому, з огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважала, що вирішення вказаного спору слід продовжити за правилами цивільного судочинства.

06.03.2024 року зазначена справа повернулася до Малиновського районного суду м. Одеси.

07.03.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Плавича І.В.

Слухання справи призначено на 23.04.2024 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином. Надав заяву про слухання справи у його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник Військової академії (м. Одеси) Гуцалюк Р.С. в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про слухання справи у його відсутності, заперечував проти задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

На виконання статті 12 статі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прийнято Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р N 1081, який пунктом 3 закріплює аналогічні з вимогами Закону приписи, зокрема:

?військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання (п.3);

?військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла (п. 29)

Хоча Порядок не містить прямої норми щодо зняття з квартирного обліку військовослужбовців звільнених з військової служби у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, пункт 31 містить імперативні вимоги, що житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством.

Але, згідно п. 30 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством ( п. 30).

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006р.

Таким чином, у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено не залишення їх на квартирному обліку у військових частинах.

З метою усунення прогалин в законодавстві, пункт 2.17 в початковій редакції «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженою наказом Міністра оборони № 737 від 30.11.2011 року (втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380) чітко визначав, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військові службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Однак, 19.06.2014 року, з врахуванням оголошення в країні особливого періоду, внаслідок чого збільшено граничний вік перебування на військовій службі були затверджені зміни до Інструкції. Відповідно до пункту 2.16 Інструкції в новій редакції, норма, що регламентувала залишення на квартирному обліку військовослужбовців, які звільняються з військової служби після закінчення строку контракту та мають 20 років вислуги в календарному обчисленні, виключена.

Більш того, пункт 2.18. Інструкції доповнено нормою, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу.

Фактично без внесення змін до Закону та Порядку - нормативних актів вищої юридичної сили, внаслідок іншого їх тлумачення Інструкцією звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовців

В подальшому Міністерство оборони України визнало, що дане положення є неправильним та не законним, видаючи окреме доручення від 16.08.2017 року за № 1487/з щодо організації роботи по внесенню змін у статтю 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині залишення військовослужбовців на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у разі звільненні з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту.

Окрім цього, наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» вказану проблему щодо залишення на квартирному обліку військовослужбовців, які мають вислугу 20 років, у разі їх звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту, також врегульовано не було.

При цьому, незважаючи на вказану правову колізію, що виникла внаслідок прогалин у законодавстві, та враховуючи положення ч. 1 ст. 37 Житлового кодексу Української РСР, військовослужбовці, у разі звільнення з військової служби в зв`язку з закінченням строку контракту, набувають право залишатися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при військових частинах (військових комісаріатах), за наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення.

Житловий кодекс Української РСР:

Відповідно до ст. 37 Житлового кодексу Української РСР, облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Разом з тим, ч. 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Системний аналіз зазначених норм закону дає підстави дійти висновку, що у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у пункті 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас». Така юридична визначеність зазначених понять підтверджується висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 359/2295/17.

Отже, звільнення військовослужбовця, який перебуває на квартирному обліку, у запас за закінченням строку контракту за наявності у нього відповідного стажу і є підставою для залишення його на такому обліку відповідно до вимог п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідач під час судового засідання повідомив, що він заперечує проти позову, оскільки вони не порушували прав позивача бо приймали оскаржуване рішення у відповідності до діючого на той момент законодавства.

Таким чином, відповідно до вищезазначеного та керуючись положеннями Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 8, 22, 47 Конституції України, ст. 175 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст. 37 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 2, 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністра оборони №737 від 30.11 2011р., Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р N 1081,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеси) про визнання неправомірним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку задовольнити.

Визнати неправомірним рішення житлової комісії Військової академії (м. Одеса) щодо зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку.

Зобовязати житлову комісію Військової академії (м. Одеса) поновити позивача на квартирному обліку у Міністерстві оборони України при Військової академії (м. Одеса).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Військової академії (м Одеси) на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова академія (м. Одеси) (, 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10).

Суддя: І.В. Плавич