ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4074/24 Справа № 211/6492/23 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Остапенко В.О.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 211/6492/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко С.Ю., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, недотримання конституційних принципів і загальних засад права, що призвело до неправильного вирішення справи та обмеження права позивача на доступ до правосуддя, просить ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявник не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо її повторної неявки в судове засідання на 26 грудня 2023 року та 06 лютого 2024 року та в матеріалах справи відсутня заява про можливість слухання справи за відсутності позивача, позивач рухом справи не цікавиться. Посилається, що її як позивача в судове засідання на 26 грудня 2023 року не було викликано, а було викликано лише її представника адвоката Бурлаченка С.Ю. 21 грудня 2023 року ним до суду було подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з відрядженням останнього за межі Дніпропетровської області. Про призначене судове засідання 06 лютого 2024 року вона також не повідомлялась. Матеріали справи не містять доказів вручення їй як позивачу судових повісток чи її відмови у їх отриманні. Жодних заяв на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень вона не подавала. За адресою свого фактичного місця проживання вона хоча і мешкає, але позбавлена можливості знаходитися там постійно у зв`язку з зайнятістю на роботі. У позовній заяві було викладено прохання надсилати всі судові виклики та повідомлення на адресу: АДРЕСА_1 . Оскільки суд направив виклик в судове засідання на 06 лютого 2024 року за місцем її реєстрації, вона не мала змоги його отримати. Оскільки ведення вказаної справи нею було повністю довірено її представнику адвокату Бурлаченку С.Ю., який не повідомив їй про свою мобілізацію, та не з`явився в судове засідання 06 лютого 2024 року. Вважає висновки суду про повторну неявку до суду позивача без поважних причин такими, що не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ткаліч Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 не доведено порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства чи обмеження її права на доступ до правосуддя, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції керувався п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України та виходив з того, що, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи позивач, повторно не з`явилась в судове засідання.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

Згідно штампу на позовній заяві вбачається, що 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко С.Ю., звернулась до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила адресу для листування: 50086, м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, буд. 8, оф. 108. (а.с. 2-5)

Відповідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу ст. 13 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частина 5 статті 223 ЦПК України передбачає, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін на 26 грудня 2023 року на 13.00 годин.

21 грудня 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява адвоката Бурлаченка С.Ю., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з відрядженням поза межі Дніпропетровської області, тобто представник позивача повідомив суд причини неявки в судове засідання.

Відповідно протоколу судового засідання від 26 грудня 2023 року розгляд справи відкладено на 06 лютого 2024 року на 10.00 годину у зв`язку з клопотанням представника позивача.

Судова повістка ОСОБА_1 в судове засідання на 06 лютого 2024 року судом першої інстанції надсилалася на адресу: АДРЕСА_2 та була повернута на адресу суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 90-92).

За таких обставин, враховуючи, що представником позивача 21 грудня 2023 року була направлена на адресу суду заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його відрядженням, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції залишив позовну заяву позивача без розгляду без достатніх правових підстав на це, оскільки відсутня повторність неявки позивача та її представника в судове засідання без належного повідомлення суду про причини неявки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження №61-4177св21) зазначено, що: «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 20 травня 2021 року у справі № 522/13928/15 (провадження № 61-2134св21), від 18 серпня 2021 року у справі № 495/9414/15-ц (провадження № 61-5230св21), від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22).

У справі, що переглядається, відсутня, в розумінні наведених вище норм процесуального закону, повторність неявки позивача та її представника в судове засідання без належного повідомлення суду про причини неявки, а тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав для залишення позовної заяви без розгляду в порядку п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України через повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 369, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 травня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста