Справа № 462/3243/21 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-з/811/172/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді Ванівського О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Львівського апеляційного суду Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І., Савуляка Р.В. від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

03 червня 2024 року через канцелярію суду за вх. №9210/24 надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Львівського апеляційного суду у складі судді - доповідача Мікуш Ю.Р., суддів Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

У заяві про відвід ОСОБА_1 покликається на те, що має підстави вважати, що при розгляді апеляційної скарги на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09.02.2024 року, колегія суддів відійде від принципу змагальності цивільного процесу, беручи до уваги лише інтереси позивача по справі. Такі твердження відповідача ґрунтуються на тому, що саме ця колегія суддів, ухвалою від 18 жовтня 2021 року наклала арешт на все її майно в тому числі особисте, а також на всі кошти в тому числі і зарплату, що змусило її звертатися з клопотаннями про скасування заходів забезпечення позову в частині зняття арешту з банківського рахунку на який вона отримує заробітну плату. Забезпечуючи позов, суд врахував на її думку, неналежний, недопустимий та недостовірний доказ, проти долучення якого вона заперечувала. Зазначені дії суду викликають у неї сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів , які розглядають цю апеляційну скаргу.

Крім цього, зазначає, що звертаючись з апеляційною скаргою просила відстрочити сплату судового збору, однак суддя Мікуш Ю.Р. не розглянула її заяву у встановлені строки, що змусило її позичати кошти на оплату судового збору. Крім цього, вважає, що підстав для відмови у задоволенні клопотання про відстрочення не було, оскільки з врахуванням того, що саме колегія у складі суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І., Савуляка Р.В. наклала арешт на її майно і рахунки, то суду достовірно було відомо про неможливість сплати нею судового збору.

Також зазначена колегія суддів розглядала її апеляційну скаргу подану в межах цієї справи на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 09 червня 2023 року про закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 . Апеляційний розгляд тривав близько дев`яти місяців, що в кінцевому результаті призвело до того, що вона відмовилась від апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції вже було ухвалене рішення по суті спору. Більше того, колегія суддів стягнула з неї витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. не навівши мотивів такого стягнення лише з неї, а не з іншої особи, яка теж оскаржувала цю ухвалу.

Дивним для неї є також те, що всі її апеляційні скарги за розподілом потрапляють до однієї колегії і доповідачем є суддя Мікуш Ю.Р.

Просила заяву задовольнити.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 травня 2024 року відвід суддям Мікуш Ю.Р., Приколоті Т.І., Савуляку Р.В. визнано необгрунтованим.

Питання вирішення відводу передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Згідно абзацу першого частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України, визначено суддю Ванівського О.М. для вирішення питання про відвід суддів (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2024 року).

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону, будь які доводи сторони, щодо незгоди з процесуальним рішенням суду, а також рішенням суду в іншій справі, не може бути підставою для відводу судді (колегії суддів). В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 39 ЦПК України, заявляючи відвід на підставі п. 3 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, заявник зобов`язаний надати докази щодо наявності обставин, які свідчать про заінтересованість судді.

Однак жодних доказів щодо неупередженості чи необ`єктивності суддів Мікуш Ю.Р., Приколоті Т.І., Савуляку Р.В.заявником не надано, при цьому посилання на участь суддів в розгляді цивільної справи із тими ж учасниками процесу, не свідчить про їх упередженість чи необ`єктивність.

Також, звертаю увагу заявника на практику Європейського суду з прав людини в контексті неупередженості судді, який визначає два аспекти «неупередженості»: по-перше, суддя повинен бути суб`єктивно вільний від особистих упереджень або пристрасті, по-друге, він повинен бути об`єктивно неупереджений, тобто гарантовано виключати будь-які обґрунтовані сумніви щодо цього.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Разом з цим, докази, які б підтверджували необ`єктивність та упередженість колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі судді - доповідача Мікуш Ю.Р., суддів Приколоти Т.І., Савуляка Р.В. в розгляді даної справи, зокрема до заявника, відсутні.

Окремо звертаю увагу на те, що розглядаючи конкретну справу, суд надає оцінку обставинам і зібраним доказам та не бере до уваги позицію, яку сформував в іншій справі.

У п.1.1, 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання,

тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.

При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Враховуючи наведене приходжу висновку, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Львівського апеляційного суду Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І., Савуляка Р.В. не знайшли свого підтвердження та є її суб"єктивною думкою, тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 381 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Львівського апеляційного суду Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ванівський О.М.