У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, поділ майна подружжя, застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИЛА:

До Подільського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, поділ майна подружжя, застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2024 року головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

Вивчивши матеріали позову та додані до нього документи, вважаю, що позов слід направити за підсудністю до іншого суду за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно,дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, або споживання послуг, об`єктом якого є нерухоме майно.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 (справа 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, позовна заява про визнання договору недійсним, поділ майна подружжя, застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору позики від 17.01.2011, згідно якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_5 грошові кошти на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та 20.11.2011 ОСОБА_5 відчужив вказану ж квартиру ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, тобто вказана квартира таким чином вибула із спільної сумісної власності подружжя, тому, на думку суду, вказана позовна заява підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна (Печерський район міста Києва).

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч. 1 ЦПК України). Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За вимогами ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

З урахуванням викладеного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, поділ майна подружжя, застосування наслідків недійсності правочинуслід передати за підсудністю до Печервського районного суду міста Києва після закінчення строків передбачених ч. 3 ст. 31 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, поділ майна подружжя, застосування наслідків недійсності правочину направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Леся БУДЗАН