Справа № 303/2736/24
2/303/464/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45 594,70 гривень. Позов мотивує тим, що 20.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3135650, право вимоги за яким в результаті було відступлено позивачу. ТОВ «ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 45 594,70 грн., з яких 9700,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 994,70 грн. сума заборгованості за відсотками, 1900 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Відповідач не виконала свого обов`язку з повернення боргу.

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 07Т, відповідно до якого право вимоги перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» .

Відповідно до реєстру боржників за договором Факторингу № 07Т від 13.09.2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором № 3135650 від 20.05.2021 року до відповідача в сумі 45 594,70 грн., з яких 9700,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 994,70 грн. сума заборгованості за відсотками, 1900 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення боргу.

Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатила заборгованість, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Також представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.04.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідач відзив на позов не подавала.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства.

Судом належними доказами встановлено, що 20.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3135650, право вимоги за яким в результаті було відступлено позивачу. Відповідно до укладеного договору відповідачу наданий кредит в розмірі 10 000,00 грн., строком на 30 днів з 20.05.2021 року до 19.06.2021 року (п.1.2, 1.3, 1.4 договору кредиту) (а.с.37-44).

Кредитні кошти надано в безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням 46708248 від 20.05.2021 року (а.с. 48).

Також до матеріалів справи додано заяву анкету-заяву на кредит № 3135650 на отримання кредиту від 20.05.2021 р., паспорт споживчого кредиту №4079192 від 27.05.2021 підписаний ОСОБА_1 який містить інформацію щодо розміру кредиту, процентів, порядку повернення кредиту, що визначається графіком платежів згідно додатку №1 (а.с.18,46-47).

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до якого право вимоги перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 76-81).

Відповідно до реєстру боржників за договором Факторингу № 07Т від 13.09.2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором № 3135650 від 20.05.2021 року до відповідача в сумі 45 594,70 грн., з яких 9700,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 994,70 грн. сума заборгованості за відсотками, 1900 грн. заборгованість за комісійними винагородами (а.с.15).

Підставами позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті, підписана електронним цифровим підписом позивача.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення Кредитного договору № 3135650 від 20.05.2021 року.

Отже, заповненням Анкети-заяви на кредит № 3135650, (дата створення 20.05.2021 року) та підписанням Кредитного договору № 3135650, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню Анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.

Таким чином, судом встановлено наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» як набувача права вимоги до боржника на підставі Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року, заборгованості за кредитом.

Враховуючи викладене, перевіривши умови кредитного договору щодо розміру та порядку нарахування відсотків по договору, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині нарахування процентів за користування кредитом після закінчення кредитного договору, а саме з 19.06.2021 року слід відмовити, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої статті 1050 ЦК України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) .

Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за договором кредиту № 3135650 від 20.05.2021 року у розмірі 14800 гривень, що складається з: 9700,00 гривень заборгованість за кредитом; 5100,00 гривень - прострочені відсотки (станом на 19.06.2021 року дата закінченням договору).

Крім того, вирішуючи питання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за комісією, суд зважає на таке.

Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості за комісією, позивач зазначав, що сплата такого платежу передбачена умовами заяви-договору від 20.05.2021 року, зокрема, одноразово комісія за надання кредиту встановлена у розмірі 19 % від суми наданого кредиту.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог вищенаведених норм Правління НБУ постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіку платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит до загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), відносяться витрати, які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

При цьому, в самому кредитному договорі (заяві-договорі) не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Відповідно до ч. 2, 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 навів правову позицію за змістом якої, якщо у кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахункове-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позивальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахункове-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Ураховуючи те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг із надання розрахунково-касового обслуговування і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, суд вважає, що відповідні положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за супроводження кредиту у розмірі 19,00 % від суми наданого кредиту є нікчемними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідачем не подано відзиву проти позову та не надано будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини.

В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є частково обґрунтованими, оскільки відповідно згідно ст. 526,599 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства та зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, так як було встановлено, що відповідач за ст. 525, 526, 530 ЦК України був зобов`язаний виконати належним чином та у встановлений строк даний договір. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, а у встановлений договором строк відповідач договірних зобов`язань не виконував.

Також представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну допомогу в розмірі 6000,00 гривень.

Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року, детальний опис наданих робіт, акт надання послуг від 20.02.2024 року, згідно яких позивачем сплачено 6000 гривень на підставі договору про надання правової допомоги ( а.с.69-75,22,24-26).

Враховуючи, вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000,00 гривень витрат на професійну допомогу, підстав для відмови та зменшення витрат на правничу допомогу суд не вбачає.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 гривень

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3135650 від 20.05.2021 року у розмірі 14800,00 ( чотирнадцять тисяч вісімсот гривень) гривень, що складається з: 9700 гривень заборгованість за кредитом; 5100 гривень - прострочені відсотки, судовий збір у сумі 2422,00 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ТОВ «Діджи Фінанс», м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа: ТОВ «Мілоан», м.Київ, вул. Багговутівська, 17/21.

Рішення суду виготовлено 05 червня 2024 року.

Головуюча О.В.Гутій