ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7969/23 Номер провадження 22-ц/814/3167/24Головуючий у 1-й інстанції Ткачук Ю. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника позивачів адвоката Прохур Н.І., представника відповідача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 та її представника - адвоката Яресько Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , поданою в їх інтересах представником адвокатом Прохур Наталією Іванівною,

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 03 червня 2024 року, постановлене суддею Ткачуком Ю.А.,

у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Департаменту з питань державної реєстрації Полтавської міської ради в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, треті особи: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Подільської районної у м.Полтаві ради в особі Служби у справах дітей, про визнання незаконним і скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та відновлення запису про реєстрацію місця проживання,

в с т а н о в и в:

29.08.2023 адвокат Прохур Н.І., в інтересах позивачів, звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб від 08.03.2023 про зняття ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язавши відповідача поновити відомості щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання позивачів.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 11.01.2014 ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_8 будинок загальною площею 91,2 кв.м. із господарськими побудовами та дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:001:0003, :07:001:0004, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , про що укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дробітько В.В.

Набувши право власності на житловий будинок позивачі автоматично набуло право проживати у ньому та 14.06.2016 реалізували право на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. ОСОБА_2 , дочка померлої, оскаржила у судовому порядку правомірність договору купівлі-продажу нерухомого майна та на підставі судового рішення набула право власності на спірний житловий будинок. Вона також звернулась до відповідача із заявами, за наслідками розгляду яких 08.03.2023 було прийнято рішення, яким їх, позивачів, знято з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі вважають таке рішення незаконним, оскільки незалежно від того, що їх було позбавлено права власності на набуте ними житло, вони не позбавлені права користування ним. Наголошують на відсутності судових рішень, які б набрали чинності, про їх виселення зі спірного житла або про зняття із зареєстрованого місця проживання. Тоді як жодна норма законодавства не передбачає втрату права користування через припинення права власності на нерухоме майно.

Зазначає, що вони продовжують проживати у цьому будинку, утримувати його в належному стані, сплачувати платежі за комунальні послуги, а також податки за землю та вивіз сміття, тобто добросовісно користуватися нерухомим майном. При цьому, ні ОСОБА_3 ні його дружина ОСОБА_4 не давали згоди на зняття з реєстрації неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Тоді як ОСОБА_4 , як військовозобов`язана, під час військового стану без відповідного дозволу РТЦК та СП не може змінювати місце проживання/реєстрації.

Із підстав викладеного, в інтересах позивачів їх представник - адвокат Прохур Н.І. зверталася до відповідача із заявою щодо проведення перевірки. За наслідками розгляду такої заяви, 11.04.2023 відповідачем надано відповідь, що зняття з реєстрації місця проживання позивачів було здійснено у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, рішення про зняття її з реєстрації скасоване не було. Зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, при вирішенні спору про житлові права. Отже, відповідач у позасудовому порядку вирішив питання стосовно припинення права на проживання у житлі та користування ним, що є недопустимим для нього, як органу реєстрації, який не наділений повноваженнями підміняти суд та довільно трактувати норми чинного законодавства. Враховуючи викладене, просить захистити порушені права позивачів, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 03.06.2024 у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Департаменту з питань державної реєстрації Полтавської міської ради в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб про визнання незаконним і скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та відновлення запису про реєстрацію місця проживання відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що при вчиненні оспорюваної реєстраційної дії відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Відтак, доводи позову про порушення процедури зняття із зареєстрованого місця проживання не знайшли свого підтвердження в суді.

Доводи представника позивачів щодо відсутності іншого місця проживання сім`ї ОСОБА_3 , знаття з реєстрації неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батьків та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , яка є військовозобов`язаною, під час воєнного стану без відповідного дозволу РТЦК та СП, суд першої інстанції відхилив, указавши, що чинне законодавство України не зумовлює при прийнятті відповідного рішення врахування наявності чи/або відсутності іншого місця проживання фізичної особи, згоди батьків неповнолітньої дитини та професійної діяльності фізичної особи та її військового обов`язку.

При постановленні рішення районний суд також установи, що вимоги позову фактично зводяться до визнання за позивачами права користування спірним житлом, власником якого є ОСОБА_2 та за заявою якої їх було знято з місця реєстрації. Проте до участі у справі у статусі відповідача її не залучено та позовної вимоги заявлено не було. Натомість, належним відповідачем у даному спорі є особа, за заявою якої позивачів було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, тобто його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу.

Позивачі, в інтересах яких діє представник адвокат Прохур Н.І., оскаржили рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторона позивачів вважає неможливим задоволення позову за рахунок ОСОБА_2 , у якої відсутні обов`язки та повноваження на вчинення дій щодо скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання, а також запису про зняття з реєстрації місця проживання та відновлення запису про реєстрацію місця проживання позивачів.

Зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивачів, які чітко, без приховування реального предмету спору, визначили, що саме Департамент з питань державної реєстрації Полтавської міської ради в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб є належним відповідачем, а також обрали спосіб захисту порушеного права.

Наголошує, що у позові не йшлося про жодну пряму залежність рішення про зняття з реєстрації фізичної особи від її професійної діяльності. Тоді як сторона позивачів звертала увагу на обов`язковість дотримання відповідачем вимог законодавства, зокрема постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» №1487 від 30.12.2022, а також частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 09.08.2024.

27.08.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив третьої особи ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Наголошує, що із лютого 2014 року вона, ОСОБА_2 , є законим власником спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також двох земельних ділянок з кадастровими номерами :07:001:0003 та :07:001:0004, розташовані за тією ж адресою. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав.

Позивач ОСОБА_3 звертався в суд із позовом про визнання його добросовісним набувачем, але постановою апеляційного суду від 16.03.2020, яке залишено без змін судом касаційної інстанції, у задоволенні такого позову йому було відмовлено.

Натомість, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 21.11.2023 у справі №553/2113/20 позивачів у цій справі визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом їх виселення.

Відтак, вона, ОСОБА_2 , скористалася належними їй правами власника і зняла з реєстраційного обліку належної їй власності родину позивачів, оскільки не давали згоди їм користуватися своїм майном. Наголошує, що позивачі та їх представник приховують від суду інформацію про наявність у власності іншого нерухомого майна, де має можливість провести реєстрацію.

18.09.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування, про розгляд справи без участі їх представника. При вирішення питання покладається на розсуд суду.

У суді апеляційної інстанції представник позивачів адвокат Прохур Н.І. доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні.

Представник відповідача, третя особі та її представник адвокат Яресько Н.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити без змін рішення сулу першої інстанції, як законне та обґрунтоване.

Інші учасники судового процесу будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 02.07.2013, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2014 (справа №553/882/13-ц) відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування./а.с.151-152, 153-154 т.1/

11.01.2014 між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договори купівлі-продажу, за якими останній набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; а також на земельні ділянки з кадастровим номером :07:001:003, площа 0,1000 га, та з кадастровим номером :07:001:0004, площа 0,0576 га, що знаходяться за тією ж адресою./а.с.26, 28, 30 т.1/

11.01.2014 за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на указаний житловий будинок та земельні ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні №№: 983553, 9837573, 9838813./а.с.27, 29, 31 т.1/

Із 14.06.2014 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ; а з 18.12.2018 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.13,15,20,22, 24 т.1/

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2014 (справа №553/1141/14-ц) позов ОСОБА_2 задоволено частковою

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 11.01.2014, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., яким проведено відчуження житлового будинку загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 85,8 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0223 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства - 576 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок 91.2 кв.м., житловою площею 85,8 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0223 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства - 576 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано належні ОСОБА_2 на праві приватної власності житловий будинок 91.2 кв.м., житловою площею 85,8 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0223 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства - 576 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , із чужого незаконного володіння, а саме ОСОБА_3 ./а.с.155-157 т.1/

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13.05.2015 (справа №553/1141/14-ц) роз`яснено рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2014, зазначено, що за ОСОБА_2 визнано право приватної власності на житловий будинок загальною площею 91,2 кв.м., корисною площею 85,8 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м.

Також роз`яснено, що визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0223 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства - 576 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не позбавляє її права власності на дані земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та, які на даний час мають кадастрові номери: з цільовим призначенням для особистого селянського господарства загальною площею 0,0576 га кадастровий номер :07:001:0004 та для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд загальною площею 0,1000 га кадастровий номер :07:001:0003./а.с.158-159 т.1/

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16.03.2020 (справа №553/4258/16-ц) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем./а.с.164-170 т.1/

ОСОБА_4 є фельдшером середнього медичного персоналу, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 ./а.с.17 т.1/

За змістом довідки КП «3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» від 29.08.2022 №1741/01.4, ОСОБА_4 є співробітників цієї лікарні. Із 12.06.2018 (наказ №84-к від 11.06.2018) прийнята на посаду сестри медичної палати інтенсивної терапії відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії. Працює по теперішній час./а.с.18 т.1/

Із 12.06.2018 (наказ №133-к від 08.06.2018) ОСОБА_4 працює у КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», що підтверджується довідкою цього ж підприємства від 01.09.2022 №189./а.с.19 т.1/

До позовної заяви додані квитанції про оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.36-53 т.1/

За змістом листів Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації місця проживання від 09.03.2023 №01-12-05-14/2377 - №01-12-05-14/2379 адресованих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , останнім повідомлено, що 08.03.2023 було проведено зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання будо здійснено відповідно до статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та згідно п.п.5 п.50 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 «деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад»./а.с.54-56 т.1/

08.03.2023 Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації від ОСОБА_2 отримано заяви власника житла про зняття особи з задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (Додаток 6 до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) від 08.03.2023: вх.01-12-05.1-10/602 щодо ОСОБА_4 ; вх.01-12-05.1-10/603 щодо ОСОБА_3 ; вх.01-12-05.1-10/604 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; вх.01-12-05.1-10/605 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; вх.01-12-05.1-10/606 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До кожної із заяв додано: копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 , копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2014 у справі №553/1141/14-ц, копія ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 13.05.2015 у справі №553/1141/14-ц, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.01.2016 індексний номер витягу 51737327, квитанції про сплату адміністративного збору від 08.03.2023.

Заяви та додані до них документи відповідають вимогам п.61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

08.03.2023 головним спеціалістом відділу ведення реєстру територіальної громади управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації ОСОБА_13 проведено дію зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 фізичних осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7

03.04.2023 до Департаменту з питань реєстрації надійшла заява адвоката Прохур Н.І. щодо проведення перевірки правомірності зняття указаних осіб з реєстрації місця проживання та про скасування зняття з реєстрації місця проживання та прийняття рішення.

Згідно із висновком Департаменту з питань реєстрації від 11.04.2023 установлено:

- зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено головним спеціалістом відділу ведення реєстру територіальної громади управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації ОСОБА_13 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством згідно з наданими заявницею ОСОБА_2 заявами та документами відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних послуг) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», п.п.5 п.50, п.61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад»;

- відсутність вини та порушень в діях головного спеціаліста відділу ведення реєстру територіальної громади управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації ОСОБА_13 щодо зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відсутні підстави для скасування зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.58-60, 246-250 т.1/

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 21.09.2023 (справа №553/2113/20) усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_2 шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 ./а.с.171-175 т.1/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що зняття позивачів та неповнолітньої дитини із зареєстрованого місця проживання було здійснене органом реєстрації за наслідком розгляду заяв власника спірного житла ОСОБА_2 на підставі належних документів, які відповідають вимогам п.61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265.

Твердження позивачів, що форма повідомлень про зняття з місця реєстрації не відповідає вимогам законодавства, суд першої інстанції відхилив, указавши, що наведеним Порядком не передбачено окремо затвердженої форми повідомлення осіб про зняття їх з реєстрації за заявою власника житла. При дослідженні зазначених повідомлень районним судом також установлено, що вони містять достатній обсяг інформації про підстави проведення відповідних реєстраційних дій.

Доводи представника позивачів щодо відсутності іншого місця проживання сім`ї ОСОБА_3 , знаття з реєстрації неповнолітньої ОСОБА_7 без згоди батьків та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , яка є військовозобов`язаною, без дозволу відповідного РТЦК та СП, суд першої інстанції визнав такими, що не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство України не зумовлює при прийнятті відповідного рішення про зняття з реєстрації врахування наявності чи/або відсутності іншого місця проживання фізичної особи, згоди батьків неповнолітньої дитини та професійної діяльності фізичної особи та її військового обов`язку.

Крім того, районний суд дійшов висновку, що вимоги позову про скасування реєстраційної дії та зобов`язання поновити запис про реєстрацію місця проживання фактично зводяться до визнання за позивачами та їх дитиною права користування спірним житлом, відтак, заявлені до неналежного відповідача. Тоді як належним відповідачем у даному спорі є особа, за заявою якої позивачів було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, тобто його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Із 01.12.2021 набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон №1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання.

Частина перша статті 18 Закону №1871-IX визначає, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них (пункт 2).

Частиною тринадцятою цієї норми передбачено, що орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №256 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Згідно із пунктами 50, 61 указаного Порядку підставою зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла є подання останнім заяви установленої форми згідно з додатком 6, документа, що посвідчує особу (у разі особистого звернення) та документа, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи.

Із огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зняття позивачів із зареєстрованого місця проживання було здійснене органом реєстрації за наслідком подання власником спірного житла усіх необхідних для цього документів, зокрема судових рішень, які набули законної сили та є обов`язковими до виконання.

Доводи апеляційної скарги позивачів правильність таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на довільному трактуванні ними норм матеріального права та заперечення обставин, установлених судовими рішеннями.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина п`ята статті 82 ЦПК України).

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №753/11000/14-ц від 18.04.2018.

Як убачається із матеріалів справи передумовою вчинення оскаржуваної реєстраційної дії стало звернення власника житла до уповноваженого органу із заявами про зняття позивачів із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (Додаток 6 до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)). До кожної із заяв додано: копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 , копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2014 у справі №553/1141/14-ц, копія ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 13.05.2015 у справі №553/1141/14-ц, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.01.2016 індексний номер витягу 51737327, квитанції про сплату адміністративного збору від 08.03.2023.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, чинне законодавство України не зумовлює при прийнятті відповідного рішення про зняття осіб з реєстрації врахування наявності чи/або відсутності іншого місця проживання фізичної особи, згоди батьків неповнолітньої дитини та професійної діяльності фізичної особи та її військового обов`язку. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують. Тоді як правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованій у справі №442/3663/20 від 01.03.2023.

Інших доводів та доказів на спростування правильності висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить та зводиться до загального цитування норм матеріального права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Разом із цим, колегія суддів ураховує, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказував, що вимоги позову про скасування реєстраційної дії та зобов`язання поновити запис про реєстрацію місця проживання фактично зводяться до визнання за позивачами права користування спірним житлом. А також, що саме у ОСОБА_2 існує безпосередній зв`язок з предметом позову, тому що саме за його заявою було знято позивачів з реєстрації, проте до участі у справі у статусі відповідача її не залучено.

Відтак, суд першої інстанції розглянув спір по суті, але при цьому й відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Однак, як викладено у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі №522/12835/19, передусім суд має з 'ясувати коло учасників справи, і якщо склад учасників є неналежним, то суд відмовляє в позові саме з цієї підстави, не розглядаючи спір по суті.

Отже, указуючи на неналежність відповідача, суд першої інстанції мав би дійти висновків про відмову саме з цих підстав.

Апеляційний суд з цього приводу вказує на те, що позивачами у межах заявленого спору оспорюються лише реєстраційній дії відповідача, отже, позов заявлено до належного відповідача.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду слід змінити, виключивши з його мотивувальної частини твердження щодо належності відповідача, як однієї з підстав для відмови в позові. В іншій частині рішення районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , подану в їх інтересах представником адвокатом Прохур Наталією Іванівною, - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 03 червня 2024 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини твердження щодо належності відповідача, як однієї з підстав для відмови в позові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.12.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак