Справа№592/5200/24
Провадження №2/592/1383/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Сумської міської військової адміністрації, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішення,

у с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Кордюк В.П., звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати незаконним та скасувати наказ Сумської міської військової адміністрації від 29.12.2023 №195-СМР «Про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1457 га, на дві земельні ділянки площами 0,0590 га та 0,0867 га».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про поділ нежитлового приміщення - гаражу під літ. «Б-1», загальною площею 332,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Сумської міської ради, загальною площею 0,1457 га, кадастровий номер: :11:007:0001, ОСОБА_5 було виділено в натурі 3/4 частки нерухомого майна, що складають площу - 251,8 кв.м., та присвоєно об`єкту адресу АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 відповідно 1/4 частку, що складає площу 80,9 кв.м., та залишено адресу - АДРЕСА_1 .

Після здійсненої добудови ОСОБА_5 загальна площа його майна складає 319,9 кв.м., та на підставі договору про поділ спільного майна подружжя та договору дарування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності на 1/2 частину вказаного об`єкту нерухомого майна кожен.

Питання користування земельною ділянкою між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 врегульовано не було, та в подальшому позивачам стало відомо про видачу оскаржуваного наказу за зверненням ОСОБА_4 .

Землекористувачі не домовилися між собою про порядок користування землею, варіанти поділу не погоджували, а визначений варіант розподілу, внаслідок якого має утворитися земельна ділянка площею - 0,0590 га, яка буде виділена ОСОБА_4 , та земельна ділянка площею 0,0867 га, яка залишиться в користуванні ОСОБА_6 , не відповідає пропорціям часток у спільній власності на нерухоме майно та призведе до порушення прав власників нежитлового приміщення на безперешкодне користування та обслуговування свого нерухомого майна.

Ухвалою суду від 03.04.2024 відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В наданих поясненнях щодо позову третя особа ОСОБА_4 вказує, що земельна ділянка, яка підлягає поділу, отримана ним на підставі рішення СМР від 26.09.2018; після продажу частини нежитлового приміщення ОСОБА_5 уникав оформлення змін до договору оренди землі; орендну плату він продовжував сплачувати одноособово за всю земельну ділянку і сплачує її до тепер. Здійснена ОСОБА_5 добудова порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил під час будівельних робіт. Не дочекавшись будь-яких дій з боку ОСОБА_6 щодо оформлення та поділу земельної ділянки, він самостійно вчинив всі необхідні для цього дії. До того ж надання дозволу на розроблення проекту ще не свідчить, що такий проект буде затверджений радою.

В наданому відзиві на позов представник відповідача Сумської міської військової адміністрації, посилаючись на те, що дозвіл на поділ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1457 га, було видано у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі поданих заявником ОСОБА_4 документів, тому просить вирішити справу за наявними документи.

У відповіді на відзив представник позивача наголошує на тому, що в момент укладення договору купівлі продажу нежитлового приміщення до ОСОБА_5 автоматично перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений цей об`єкт нерухомого майна. Наданий відповідачем дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,1457 га на дві земельні ділянки площами 0,0590 та 0,0867 га не пропорційний часткам нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_4 та Логвіних, останні участі в погодженні меж земельної ділянки не приймали та своєї згоди не надавали.

В судове засідання позивачі та третя особа не з`явились, про час і місце його проведення повідомленні належним чином. Представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Так, судом встановлено, що 23.10.2018 на підставі Рішення СМР від 26.09.2018 №3854-МР «Про припинення права користування частиною земельної ділянки, надання в оренду земельних ділянок та внесення змін до договору оренди землі, укладеного з ТОВ «Автоярд», ОСОБА_4 була передана від власника - Сумської міської ради в користування на умовах оренди земельна ділянка, з кадастровим номером :11:007:0001, загальною площею 0,1457 га, за адресою АДРЕСА_1 , для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, під розмішеними гаражами на строк до 26.09.2028 (а.с. 10-11).

13.02.2019 ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_5 договір купівлі продажу часток нежитлового приміщення, а саме гаражу під літ. «Б-1», загальною площею 332,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Сумської міської ради, загальною площею 0,1457 га, кадастровий номер: :11:007:0001 (а.с. 12-13).

19.01.2021 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір про поділ вищезазначеного нежитлового приміщення, згідно якого ОСОБА_5 було виділено в натурі 3/4 частки нерухомого майна, що складають площу - 251,8 кв.м., та присвоєно об`єкту адресу АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 відповідно 1/4 частку, що складає площу 80,9 кв.м., та залишено адресу - АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

22.11.2021 ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_2 в нотаріальному порядку поділили спільне сумісне майно подружжя у вигляді нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 ; площею 319, 9 кв.м. (з врахуванням здійсненої в процесі користування добудови), в результаті чого ОСОБА_2 набула права власності на 1/2 частину вказано майна (а.с. 17-18).

22.11.2021 ОСОБА_5 подарував своєму сину ОСОБА_3 частку нежитлового приміщення, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом СМНО Коваль Н.М. (а.с. 19).

Таким чином, власниками приміщення за адресою АДРЕСА_3 , площею 319,9 кв.м. стали дружина та син ОСОБА_5 (а.с. 22).

Наказом Сумської міської військової адміністрації від 29.12.2023 №195-СМР ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1457 га, на дві земельні ділянки площами 0,0590 га та 0,0867 га (а.с 23).

06.02.2024 представником позивачів було направлено адвокатський запит на адресу Сумської міської військової адміністрації з проханням надати копії документів, які подавалися ОСОБА_4 разом із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером: :11:007:0001, площею 0,1457 га.

З повідомлення ГУ ДПС у Сумській області від 02.05.2024 №5431/6/18-28-24-09-05 вбачається, що ФО ОСОБА_4 сплачує орендну плату за земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:007:0001; станом на 01.05.2024 заборгованість по орендній платі відсутня (а.с. 38).

На запит ОСОБА_4 управління ДАБК СМР 20.12.2021 повідомило, що при проведенні позапланової перевірки на об`єкті «Реконструкція нежитлового приміщення (гараж) за адресою: АДРЕСА_3 » встановлені порушення забудовником вимог будівельних норм, стандартів та правил; вирішується питання про притягнення суб`єкта містобудування до адміністративної відповідальності (а.с. 39).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 4, 6 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувана (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувана (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, якщо такий об`єкт розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувана (попереднього власника) на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію, набувач має право вимагати внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію з визначенням його співорендарем (співкористувачем) земельної ділянки, а до внесення змін до відповідного договору зобов`язаний відшкодовувати орендарю (користувачу) частину орендної плати (плати за користування земельною ділянкою) відповідно до належної йому частки у праві спільної власності на такий об`єкт. Якщо сторони не досягли згоди щодо внесення зазначених змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію, договір про внесення таких змін визнається укладеним за рішенням суду за позовом набувача.

Порядок користування декількома орендарями (землекористувачами) орендованою земельною ділянкою (земельною ділянкою, що перебуває у користуванні на праві емфітевзису, суперфіцію) у такому разі визначається договором, укладеним між ними, або за рішенням суду.

Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16).

Отже, в момент укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення до ОСОБА_5 автоматично перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

До права власності на землю включається право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч.1 ст.78 ЗК України).

Відповідно до ст.319 ЦК України, ст.41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наданий спірним наказом Сумської міської військової адміністрації №195-СМР від 29.12.2023 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,1457 га, кадастровий номер :11:007:0001, на дві земельні ділянки площами: 0,0590 та 0,0867 га, не пропорційний часткам нерухомого майна, адже згідно з договором про купівлю-продаж частки ОСОБА_5 відійшло3/4 частки приміщення, що у свою чергу відповідає площі землі - 0,1092 га, а ОСОБА_4 залишилась 1/4 частка приміщення, що відповідає площі земельної ділянки у 0,0366 га.

Відомості щодо участі позивачів у погодженні меж земельної ділянки та їхньої згоди щодо такого поділу матеріали справи не містять.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 369/1843/18 від 08.02.2023 зазначено, що інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно положень ст.88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Верховний Суд України у справі №705/6917/14-ц дійшов висновку, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розміщеного на цій земельній ділянці, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю повинні застосовуватись до права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч.5 ст.319 ЦК України).

Згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, д ля зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі № 6-841цс16 та від 01.11.2017 у справі № 6- 2454цс16.

В даному випадку землекористувачі не домовилися між собою про порядок користування землею, варіанти поділу не погоджували, а визначений варіант розподілу, внаслідок якого має утворитися земельна ділянка площею - 0,0590 га, яка буде виділена ОСОБА_4 , та земельна ділянка площею 0,0867 га, яка залишиться в користуванні ОСОБА_6 , не відповідає пропорціям часток у спільній власності на нерухоме майно та призведе до порушення прав власників нежитлового приміщення на безперешкодне користування та обслуговування свого нерухомого майна.

У ч.6 ст.79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Згідно з ч.1 ст.56 ЗУ "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Згідно із ст. 28 ЗУ «Про Землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов`язані інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою.

Серед поданих третьою особою документів для отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу або об`єднання земельних ділянок відсутня згода позивачів про бажання здійснити відповідний поділ, що прямо суперечить вказаним нормам; до того ж відсутні відомості, що позивачі були повідомлені третьою особою про наміри поділу земельної ділянки та про розроблення документації із землеустрою.

Відтак, документація із землеустрою, складена з порушенням вказаних вимог законодавства, не може бути затверджена.

При цьому, доводи третьої особи щодо одноособової сплати орендної плати за вказану земельну ділянку, неправомірності проведеної ОСОБА_3 забудови вказаних висновків суду не спростовують.

За статтями 152, 155 ЗК України способом захисту у випадку порушення прав та інтересів у земельних правовідносинах прийняттям органом місцевого самоврядування акту є визнання його "недійсним".

На підставі викладеного, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Сумської міської військової адміністрації від 29.12.2023 №195-СМР «Про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1457 га» , суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Сумської міської військової адміністрації від 29.12.2023 №195-СМР «Про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1457 га, на дві земельні ділянки площами: 0,0590 га та 0,0867 га».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Сумська міська військова адміністрація, місцезнаходження: м. Суми, майдан Незалежності, 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 45171796.

Третя особа: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлений 31.05.2024.

Суддя Т.В. Шияновська