31.05.2024 227/1479/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Кошля А.О., за участі секретаря судового засідання Добрелі Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засідання скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кузнєцовим О.С. на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції щодо бездіяльності, яка виразилась у не розгляді клопотання про зняття арешту та не знятті арешту в рамках виконавчого провадження, за постановою АА № 463061 від 21.03.2007 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузнецов О.С., звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції, в якій просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції з не розгляду клопотання про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції з не зняття арешту з частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 належної на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного на підставі постанови АА № 463061 від 21.03.2007, виданої Добропільським відділом Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції.

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником був син заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про правом власності на житло від 03.03.1994 року виданим виконавчим комітетом Добропільської міської ради. Після смерті сина звернулася до нотаріальної контори задля відкриття спадщини де й дізналася, що на її частину квартири накладено обтяження. З відповіді Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції від 05.03.2024 року вих № 22.23-13044 дізналася, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою АА №463061 від 21.03.2007 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме: частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . З вищезазначеної довідки неможливо встановити на підставі якого виконавчого документа винесено постанову про арешт майна АА № 463061 від 21.03.2007 року у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень. Окрім того, заявник вказує, що 24.04.2024 року до Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції подано клопотання про зняття арешту з майна, проте його не розглянуто та не прийнято жодних рішень. Враховуючи те, що заявник має намір розпорядитись своїм майно, з посиланням на Конституцію України, ст.1 протоколу Першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважає, що право заявника підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з вищевказаної квартири.

Заявник та її представник в судове засідання не прибули, надано заяву про розгляд справи без їх участі.

Представником Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції надано письмові заперечення, в яких зазначено, що 01.03.2024 року на адресу відділу надійшло звернення ОСОБА_1 щодо зняття арешту з майна, яке їй належить. 05.03.2024 року надано відповідь за вих № 22.23-13044 про те, що постановою АА № 463061 від 21.03.2007 року накладено арешт на належне їй нерухоме майно, а саме: частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі якого виконавчого документа винесено постанову про арешт майна АА № 463061 від 21.03.2007 не можливо встановити у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень та вказано, що заявник має право звернутися до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна. Щодо клопотання про зняття арешту від 24.04.2024 року то згідно Журналів реєстрації вхідної кореспонденції з 24.04.2024 по 27.05.2024 року ніякі клопотання чи заяви від ОСОБА_1 не надходили.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено, що до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надходилапозовна заява ОСОБА_1 , подана в її інтересах представником позивача - адвокатом Кузнєцовим Олександром Сергійовичем, до Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна. Як вбачається із змісту позовної заяви арешт на майно позивача було накладено на підставі постанови АА № 463061 від 21.03.2007 р., виданої Добропільським відділом державної виконавчої служби, отже ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, і тому питання про зняття арешту не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства(позовного провадження), а питання про зняття арешту з майна має вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України. Ухвалою суду від 16.04.2024 року по справі № 227/1178/24 відмовлено у відкритті провадження по справі.

Дослідивши матеріали скарги встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.05.1987 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1994 року підтверджено, що їй на праві приватної власності належить 21,7 м.2 вищевказаної квартири, інша частина 21, 6м2 належить сину ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.02.2024 року приватним нотаріусом Клепановою О.А., після смерті ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала спадщину, яка складається з (однієї другої) частки у праві власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 області, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.03.1994 року міською адміністрацією міста Добропілля, згідно з розпорядженням органу приватизації від 17.03.1994 року № 42/1039. Право власності на квартиру зареєстроване в КП «Добропільське бюро технічної інвентаризації» 10.03.1994 року за реєстровим № 24, книга 0110к,стор. 195, що підтверджується Довідкою про належність нерухомості за архівними даними на 31.12.2012 року, виданого ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» 25.10.2023 року за № 1697.

Листом від 05.03.2024 за вих № 22.23-13044 Добропільський відділ Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції повідомив заявника про те, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою АА №463061 від 21.07.2007 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме: частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої власності ОСОБА_1 . З вищезазначеної довідки не можливо встановити на підставі якого виконавчого документа винесено постанову про арешт майна АА № 463061 від 21.03.2007 року у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень.

Отже, обставина того, що на частку квартири заявника накладено арешт постановою про арешт майна АА № 463061 від 21.03.2007 року, не є оспорюваною. На підставі якого виконавчого документа винесено постанову про арешт майна АА № 463061 від 21.03.2007 неможливо встановити у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень. Вказана обставина свідчить про те, що заявник була стороною виконавчого провадження а отже має право на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця. Таке право гарантоване як Конституцією України так і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як уже вказувалось судом, згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

В разі відсутності матеріалів відкритого виконавчого провадження орган державної виконавчої служби у разі звернення особи зі скаргою має обґрунтувати правомірність тривалого перебування майна особи під арештом та забороною відчуження, а тому звернення з вимогою, зокрема, щодо оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, буде ефективним способом захисту (Постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року справа № 206/2832/21 провадження № 61-10757св22).

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Отже, суд приходить до висновку, що наявність протягом сімнадцяти років нескасованого арешту на майно, накладеного постановою про арешт майна АА № 463061 від 21.03.2007, за умови закінчення виконавчого провадження та його знищенням за терміном зберігання, є невиправданим втручанням у право особи (в даному випадку - заявника) на мирне володіння своїм майном. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року справа № 2/0301/806/11.

Так, незважаючи на вимоги законодавства, які були чинними на момент виникнення питання щодо скасування арешту на майно боржника, при закінченні виконавчого провадження органом державної виконавчої служби не було вчинено відповідних дій щодо зняття арешту з майна боржника при закритті цього виконавчого провадження та не перевірено наявність незнятого арешту при передачі матеріалів виконавчого провадження до архіву та подальшого знищення.

Так, статтею 38 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови про арешт майна) визначалось, що уразі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями передбачають, що завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Не дивлячись на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про рух виконавчого провадження в межах якого винесено постанову про арешт майна АА № 463061 від 21.03.2007 року, з листа від 05.03.2024 року та наданих пояснень представника відділу ДВС встановлено, що матеріали відсутні у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Тобто виконавче провадження було завершене. Водночас дії які зобов`язаний був здійснити державний виконавець в частині скасування арешту зроблені не були.

Суд також зауважує, що скарга подана в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділ 7 ЦПК України).

За положенням ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, встановивши неправомірну бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні суд зобов`язує ДВС зняти відповідний арешт з майна боржника. Про таке ж указав і Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скарги.

При цьому, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року, викладений у справі № 447/455/17, про те, що дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню а саме в частині визнання протиправною бездіяльність щодо не зняття арешту з майна заявника та необхідності зобов`язати зняти такий арешт.

В частині не розгляду клопотання від 24.04.2024 року в задоволені скарги слід відмовити оскільки доказів подання такого клопотання заявником не надано, з наявної копії та підпису від 24.02.2024 року не можливо встановити хто саме та коли отримав таке клопотання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 260, 261, 263, 354, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кузнецов О.С. на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції щодо бездіяльності яка виразилась у не розгляді клопотання про зняття арешту та не знятті арешту в рамках виконавчого провадження, за постановою АА № 463061 від 21.03.2007 року -задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції щодо не зняття арешту на майно, накладеного постановою про арешт майна АА №463061 від 21.07.2007 року, а саме: частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої власності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Добропільський відділ Державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції зняти арешт частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належної на праві приватної власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який накладено на підставі постанови АА № 463061 від 21.03.2007 року, івиключити відомості про цей арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя А.О. Кошля