Справа № 456/5252/23
Провадження № 2/456/234/2024
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

07 березня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Марущак У.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» про визнання припиненими трудових відносин та стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). 13 березня 2014 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» (код ) на посаду монтера кабельних мереж, на підставі письмового трудового договору з працівником від 13.03.2014. Відповідно до п.14 згаданого договору строк дії договору 1 рік, а саме до 13 березня 2015 року.Якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.Оскільки роботодавець не вимагав розірвання трудового договору, а позивачка продовжувала виконувати свої трудові обов`язки, згаданий трудовий договір був продовженим на невизначений строк. ТОВ «Тайм Енд Спейс» продовжувало нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату та сплачувати за неї єдиний соціальний внесок, що підтверджується Індивідуальними відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) від 08.09.2023.З жовтня 2017 року позивачка перебувала у відпустці по догляду за своєю першою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного віку. Під час згаданої відпустки, у позивачки народилася друга дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 27 квітня 2020 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у відпустці тривалістю 126 днів у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності АДЦ №940746. Після народження другої дитини позивачка подала роботодавцеві копію свідоцтва про народження та заяву про продовження відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.У червні 2023 року, після закінчення відпустки по догляду за молодшою дитиною ОСОБА_1 прибула за місцем своєї роботи в ТОВ «Тайм Енд Спейс» по вул.Сколівська, буд.9А в м.Стрий Львівської області, щоб написати заяву про вихід з відпустки та приступити до роботи. Однак, присутні там особи не допустили її до робочого місця, стверджуючи, що такої установи за згаданою адресою немає, натомість, повідомили, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться інша юридична особа - ТОВ «Тайм Енд Спейс Україна», яка до місця роботи позивачки не має жодного відношення.Директор ТОВ «Тайм Енд Спейс» ОСОБА_4 , який приймав позивачку на роботу, згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 11.02.2021 припинив трудові відносини з ТОВ «Тайм енд Спейс» з 27.12.2019. Контактні дані нового керівника роботодавця позивачці не відомі.Зважаючи на це, та оскільки ОСОБА_1 надалі фізично не могла приступити до роботи у ТОВ «Тайм Енд Спейс», 08 вересня 2023 року вона звернулася до відповідача з заявою про звільнення з роботи за власним бажанням, яку скерувала засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження ТОВ «Тайм Енд Спейс» - вул.Сколівська, 9А в м.Стрий Львівської області.З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №452, яке позивачка отримала 16.09.2023, вбачається, що лист особисто вручено адресату 13.09.2023. На даний час жодної відповіді на заяву позивачки відповідачем не надано, наказу про її звільнення не видано.Відповідно до відомостей про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, сформованих 08.09.2023, в реєстрі міститься запис від 13.03.2014 про початок роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» (код ) на підставі наказу. Будь-які інші відомості, в тому числі про припинення трудових відносин в реєстрі відсутні. Оскільки відповідач не виплачує належну ОСОБА_1 заробітну плату та не видає трудової книжки, вона залишається без джерела доходу та не має можливості влаштуватися на іншу роботу.Згідно довідки Стрийської філії Львівського обласного центру зайнятості №2137 від 08.09.2023 ОСОБА_1 за період з 01.03.2023 по 31.08.2023 не зареєстрована в якості безробітної і допомогу по безробіттю не отримувала.Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.Оскільки, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення Укрпошти, лист з заявою позивачки про звільнення отриманий адресатом 13 вересня 2023 року, днем звільнення ОСОБА_1 слід вважати 27 вересня 2023 року.Зважаючи на те, що відпустка по догляду за дитиною закінчилася 24 червня 2023 року, а до роботи позивачка мала приступити з 26 червня 2023 року (25 червня 2023 припадає на вихідний день - неділю), у відповідача виникла заборгованість з виплати їй заробітної плати за період з 26 червня 2023 року по 27 вересня 2023 року в розмірі 20 984,63 грн. Розмір заборгованості по заробітній платі визначений у зв`язку з відсутністю доходів за попередні місяці, з розрахунку отримання розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». У зв`язку з наведеним, представник позивача адвокат Горзов О.О. просить визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ТОВ «Тайм Енд Спейс» з 27 вересня 2023 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади монтера кабельних мереж ТОВ «Тайм Енд Спейс» за власним бажанням, на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України; стягнути з ТОВ «Тайм Енд Спейс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 26.06.2023 по 27.09.2023 в розмірі 20 984,63 грн., без врахування податків та інших обов`язкових платежів та судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Горзов О.О. не з`явилися, однак 07.03.2024 адвокат Горзов О.О. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, зазначив, що ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити.

Позиція відповідача: Представник відповідача ТОВ «Тайм Енд Спейс» в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, зокрема на 28.11.2023, 13.12.2023, 16.01.2024, 07.03.2024, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду 25.11.2023 з відміткою «вручено», 12.12.2023 згідно довідки Укрпошти, з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», 14.12.2023 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», 04.02.2024 та 07.03.2024 з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Крім того, про призначення судового засідання на 13.12.2024, 07.03.2024 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 17.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

З копії паспорта № НОМЕР_1 , виданого 14.07.2017 вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.5/.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07 червня 2017 року ВК Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 07.06.2017 року, актовий запис №06, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « ОСОБА_7 » /а.с.7/.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10 жовтня 2017 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №559, батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 /а.с.8/.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 25 червня 2020 року ВК Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №11, батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 /а.с.9/.

З реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування на ОСОБА_1 вбачаються відрахування з її заробітної плати до пенсійного фонду за період з 2012 по 2023 роки /а.с.10-11/.

Згідно з витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальності «Тайм Енд Спейс» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичних осіб 03.08.2022 за №0026019, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Сколівська, 9А /а.с.12/.

З копії рекомендовано повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 08.09.2023 ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Тайм Енд Спейс» скеровувався лист, який вручено адресату 13.09.2023 /а.с.13/.

З копії письмового трудового договору з працівником від 13.03.2014 вбачається, що такий укладено між ТзОВ «Тайм Енд Спейс» та ОСОБА_6 про те, що остання приймається на роботу у ТзОВ «Тайм Енд Спейс» на посаду монтера кабельних мереж. Пунктом 14 даного договору передбачено, що строк трудового договору набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє на протязі 1 року, а саме до 13.03.2015 /а.с.15/.

З копії листка непрацездатності серії АДЦ №940746, виданого КНП «Стрийський пологовий будинок» вбачається, що ОСОБА_1 з 27.04.2020 перебувала у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами /а.с.16/.

З відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб від 08.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Тайм Енд Спейс» з 13.03.2014 /а.с.17/.

З довідки Стрийської філії Львівського обласного центру зайнятості №2137 від 08.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.03.2023 по 31.08.2023 не зареєстрована в якості безробітної в Стрийській філії Львівського обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості і допомогу по безробіттю не отримувала /а.с.18/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно із ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Ст. 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору якими, крім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. 40, 41).

Так, згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Трудовий договір припиняється тільки за наявності підстав для його припинення. Підставою припинення договору є юридичний факт або сукупність юридичних фактів, закріплених у законі та необхідних для припинення трудового договору. Вони поділяються на два види: 1) дії (життєві ситуації, що відбуваються за волею людей; вольові акти їх поведінки) сторін трудового договору або осіб, які не є його сторонами; 2) події (життєві обставини, настання яких не залежить від волі та свідомості людей: закінчення строку трудового договору; смерть працівника або роботодавця - фізичної особи тощо).

У законодавстві про працю України встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст.36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. 38, 39 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (ст. 40, 41 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (п. 3, 7 ст. 36, ст. 45 КЗпП України та ін.).

Отже, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.

За положеннями ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За будь-яких умов припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору; 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).

Згідно ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Положеннями ч. 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Уразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто передують дню звільнення працівника з роботи.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення котрі містяться у пункті 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за № 100.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за № 100 - середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Відповідно до абзаців третього-п`ятого вказаного Порядку, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Крім національного законодавства, право на заробітну плату захищається й «Конвенцією про захист заробітної плати» № 95, яка ратифікована 31.01.1961.

Відповідно до ст. 1 даної Конвенції, її метою є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ст.12 Конвенції, вона застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата, через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що 13 березня 2014 року ОСОБА_8 прийнята на роботу в ТОВ «Тайм Енд Спейс» на посаду монтер кабельних мереж, що підтверджується копією письмового трудового договору від 13.03.2014.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачка народила дитину ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10.10.2017 Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачка народила дитину ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 25.06.2020 ВК Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області.

У червні 2023 року, після закінчення терміну перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років остання, маючи намір написання заяви про вихід із відпустки, з`явилась за місцем своєї праці до відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , однак до роботи її не допустили, стверджуючи, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться не відповідач, а інше підприємство - ТОВ «Тайм Енд Спейс Україна».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , користуючись своїм правом на розірвання трудового договору з ТОВ «Тайм Енд Спейс», у встановленому законом порядку, 08.09.2023 на адресу зареєстрованого місцезнаходження відповідача направила рекомендованим листом заяву про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, тобто висловила своє бажання щодо припинення роботи у даному Товаристві, проте будь-якої відповіді на свою заявуне одержала.

При цьому, з рекомендованого повідомлення вбачається, що лист вручено адресату 13.09.2023 /а.с. 13/.

ТОВ «Тайм Енд Спейс», всупереч вимогам закону та у порушення прав позивача на припинення трудових відносин і звільнення з роботи з ініціативи працівника за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, жодних дій не вчинило, наказ про звільнення останньої з роботи не видано.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, відповідачем не прийнято рішення відповідно до вимог діючого трудового законодавства у встановленні строки.

Оскільки заява про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 залишилась без належного реагування, сторони не домовились про день звільнення працівника, тому суд при визначенні дати звільнення виходить з загальної норми ч.1 ст.38 КЗпП України, тобто 2 тижні від подання заяви про звільнення. Таким чином, оскільки заява про звільнення отримана відповідачем 13.09.2023, датою звільнення позивача слід вважати 27.09.2023.

Згідно із положеннями ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Враховуючи конкретні обставини цієї справи та факт порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний нею спосіб захисту направлений на відновлення її трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 у справі №757/61865/16-ц.

У своєму рішенні №201/1384/16-ц від 25.11.2019 року Верховний Суд України визначив, що ефективним і таким, що не суперечить закону є спосіб захисту, як припинення трудових відносин на підставі частини першої ст.38 КЗпП України.

Зважаючи на те, що відпустка по догляду за дитиною закінчилася 24.06.2023, а до роботи позивачка мала приступити з 26.06.2023, у відповідача виникла заборгованість з виплати їй заробітної плати за 26.06.2023 по 27.09.2023.

Слід зазначити, що заборгованість по заробітній платі ТОВ «Тайм Енд Спейс» перед ОСОБА_1 за період з 26.06.2023 по 27.09.2023становить 20 984,63 грн., про що представником позивача надано відповідний розрахунок (а.с.19).

Таким чином, заборгованість з заробітної плати ОСОБА_1 складає: за червень 2023: 6700/22*5=1522,73 грн (6700 грн розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 8 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», 22 дні - робочі дні у червні 2023 року, 5 днів - кількість відпрацьованих днів у червні 2023 року); за липень 2023 року 6700,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 8 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»); за серпень 2023 року 6700,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 8 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»); за вересень 6700/21*19=6061,90 грн (6700 грн - розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 8 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», 21 дні - робочі дні у вересні 2023 року; 19 днів - кількість відпрацьованих днів у вересня 2023 року), а всього 20 984,63 грн.

Відтак, суд погоджується з розрахунком заборгованості заробітної плати, наданим представником позивача, оскільки такий здійснювався, виходячи з установленого розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задоволити та визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» з 27 вересня 2023 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади монтера кабельного виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 26.06.2023 по 27.09.2023 в розмірі 20 984,63 грн., без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн. за позовну вимогу про припинення трудових відносин.

Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. за позовну вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 223, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» з 27 вересня 2023 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади монтера кабельних мереж Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» за власним бажанням, на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 заборгованість по заробітній платі за період з 26.06.2023 по 27.09.2023 в розмірі 20 984 (двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 63 коп., без врахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 сплачений нею судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс» на користь держави судовий збір в розмірі 1073 /одна тисяча сімдесят три/ грн. 60 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Горзов Олександр Олександрович, місцезнаходження: 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Незалежності, 29а/2;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайм Енд Спейс», , місцезнаходження: 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Сколівська, 9А.

Повний текст судового рішення

виготовлено 18.03.2024.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська