Справа № 369/5127/24
Провадження №2/369/4834/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 369/5127/24 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Приятельчук Валентина Анатоліївна, Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 разом з позовною заявою звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Приятельчук Валентина Анатоліївна, Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визнання правочину недійсним.

Заява мотивована тим, що до Києво-Святошинського районного суду Київської області подано позов про визнання правочину недійсним за позовом ОСОБА_1 , законного представника (мати) малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Приятельчук Валентина Анатоліївна, Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області.

Предметом спору є визначення правочину - договору дарування серія номер 2410, виданий 27.12.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Приятельчук В.А. між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 нікчемним, таким, що суперечить правам та інтересам малолітньої дитини ОСОБА_2 , оскільки звужує обсяг існуючих майнових прав дитини, порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

Оспорюваний правочин передбачає дарування нерухомого майна ОСОБА_3 , що належить йому на правах власності, отриманої внаслідок виділу нерухомого майна зі складу майна подружжя, а саме 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224) та 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,05 га., кадастровий номер :01:052:5009 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24).

Проте, інформація щодо укладеного договору наявна у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, про укладення договору дарування заявнику стало відомо 22 березня 2024 року.

Зазначила, що приватний нотаріус Приятельчук В.А. діяла у змові з відповідачами, оскільки їй достовірно було відомо, та особисто повірено іншу заяву від 25.12.2023 року ОСОБА_3 про надання згоди на отримання в дарунок нерухомого майна ОСОБА_2 , а саме: 1/2 частини житлового будинку за номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224) та земельної ділянки кадастровий номер :01:052:5009 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24), а також довіреності щодо уповноваження ОСОБА_5 (бабусі малолітньої) на здійснення правочину від імені дарувальника щодо дарування нерухомого майна малолітній ОСОБА_2 . Приватний нотаріус Приятельчук В.А. 25 грудня 2023 року відмовила ОСОБА_3 у укладанні договору дарування нерухомого майна малолітній дочці у зв`язку з відсутністю дозволу органу опіки і піклування.

25 грудня 2023 року ОСОБА_3 було власноручно написано заяву про надання дозволу на укладення договору дарування 1/2 частини будинку та земельної ділянки на ім`я сільського голови Борщагівської сільської ради Київської області ОСОБА_6 .

Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 25 січня 2024 року № 15/29 було надано дозвіл ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на укладання договору дарування по 1/2 частині будинку та земельної ділянки малолітній донці ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 має вплив на співмешканку ОСОБА_4 , вважає, що існує реальна загроза подальшого дарування/передачі у заставу або відчуження будь-яким інший спосіб нерухомого майна, отриманого у дарунок ОСОБА_4 від ОСОБА_3 та, як наслідок, позбавлення доньки ОСОБА_2 належного утримання зі сторони батька та втрати її особистих житлових прав.

Зважаючи на те, що укладаючи оспорюваний правочин, відповідач порушив право користування та гарантії збереження права дитини на житло, а невжиття таких заходів як забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборона на вчинення певних дій до моменту прийняття рішення у справі визнання правочину недійсним може в подальшому ускладнити або ж взагалі унеможливити виконання рішення суду щодо повернення нерухомого майна у власність ОСОБА_3 , та в подальшому - стягнення аліментів для належного утримання дитини, а також поновлення права користування та гарантій збереження права дитини на житло.

Посилаючись на норми права вказує, що існує реальна ймовірність відчуження 1/2 частини зазначеного будинку та 1/2 частини зазначеної земельної ділянки. У випадку задоволення позову існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити відновлення порушених прав позивача, за захистом яких вони звернулися до суду, оскільки у разі подальшого відчуження вказаних земельних ділянок, позивачам доведеться звертатися до суду з новими позовами, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення їх порушених прав.

На підставі викладеного просить суд:

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно:

- 1/2 (одну другу) частки житлового будинку за номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -224);

- 1/2 частини земельної ділянки площею 0,05 га., кадастровий номер :01:052:5009 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24);

заборонити ОСОБА_4 та іншим особам до прийняття по суті рішення у справі щодо визнання правочину недійсним, вчиняти буд-які дії щодо нерухомого майна всупереч інтересам малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є: визнання недійсним укладеного правочину договір дарування 1/2 житлового будинку та 1/2 земельної ділянки серія номер НОМЕР_1 , виданого 27.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Приятельчук В.А. між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 .

Зважаючи на те, що укладаючи оспорюваний правочин, відповідач порушив право користування та гарантії збереження права дитини на житло, а невжиття таких заходів як забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборона на вчинення певних дій до моменту прийняття рішення у справі визнання правочину недійсним може в подальшому ускладнити або ж взагалі унеможливити виконання рішення суду щодо повернення нерухомого майна у власність ОСОБА_3 , та в подальшому - стягнення аліментів для належного утримання дитини, а також поновлення права користування та гарантій збереження права дитини на житло.

На даний час, згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.03.2024 року ОСОБА_4 є співвласницею саме 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 224) та 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,05 га., кадастровий номер :01:052:5009 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24) на підставі договору дарування серія номер 2410, виданий 27.12.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Приятельчук В.А., іншим співвласником є позивач.

Частиною 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому вирішення питання забезпечення позову здійснюється без присутності осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 році у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначена правова позиція була багаторазово підтверджена Верховним Судом у справах, де суди дійшли висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову (постанови від 15липня 2021 року, провадження №61-8468ав21 та від 30 червня 2021 року у справі № 523/11320/19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 03липня 2019 року у справі № 331/1255/17 та від 30 червня 2021 року у справі № 204/8994/19 вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12серпня 2021 року у справі №724/561/20 та від 07липня 2021 року у справі № 308/7086/20.

В останній постанові Верховний Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, предмет цього позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі у спосіб, про який просить позивач, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, та вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

При цьому таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування та додані до неї матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову, вважає за необхідне задовольнити частково дану заяву про забезпечення позову.

Що стосується вимог заявника щодо заборони ОСОБА_4 та іншим особам до прийняття по суті рішення у справі щодо визнання правочину недійсним, вчиняти буд-які дії щодо нерухомого майна всупереч інтересам малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд відмовляє в частині цих вимог, оскільки наявність арешту на спірне майно є підставою для припинення будь-яких дій щодо спірного майна.

Керуючись статтями 149-153, 258 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявупозивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 369/5127/24 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Приятельчук Валентина Анатоліївна, Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визнання правочину недійсним- задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- 1/2 (одну другу) частки житлового будинку за номером АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -224), яка належить ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі договору дарування серія номер 2410, виданий 27.12.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Приятельчук В.А.

- 1/2 частини земельної ділянки площею 0,05 га., кадастровий номер :01:052:5009 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24), яка належить ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі на підставі договору дарування серія номер 2410, виданий 27.12.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Приятельчук В.А.

В решті заяви відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Приятельчук В.А., Свідоцтво № 8840, вул. Святошинська, буд. 1,м. Київ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Код ЄДРПОУ: 45031835, пров. Шкільний буд. 5, с. Софіївська Борщагівка,Бучанський район, Київська область.

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Суддя Андрій ВОЛЧКО