1Справа № 335/1230/24 2/335/1211/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон Груп» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ТОВ «Авікон Груп» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 27 жовтня 2020 року між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (надалі за текстом «Будинок») та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП» (надалі за текстом «Позивач») укладено договір № 024/у (надалі за текстом «Договір») про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком. За умовами Договору Позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління Будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом. Згідно із пунктом 3.1 Договору ціна послуги з управління на момент його укладення становила 4,04 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири. На підставі пункту 3.5. Договору та згідно з Наказом № 205-А/93 від 31 травня 2023 року про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.06.2023 р. ціну послуги було збільшено до 4,19 грн за 1 кв.м. Пунктом 3.3. Договору визначено, що кожен співвласник Будинку повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок Заявника щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Договір набрав чинності 01 грудня 2021 року (пункт 10.1 договору) та, за відсутності письмової заяви від жодної із сторін про відмову від нього за два місяця до закінчення річного строку дії (пункт 10.2 договору), наразі продовжує діяти. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_2 . Загальна площа квартири складає 43,6 кв.м.За період з грудня місяця 2021 року по січень місяць 2024 року Заявник надав Відповідачам послуги з управління Будинком на загальну суму 4 631,96 грн, однак Відповідачі свої зобов`язання з оплати спожитих послуг не виконують, станом на 31.01.2024 р. заборгованість складає 4 631,96 грн, а тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП», 4 631,96 грн заборгованості із сплати послуги за утримання багатоквартирного будинку, 44,25 грн неустойки, 227,57 грн інфляційних втрат, 36,37 грн відсотків, а всього 4940,15 грн та, крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Ухвалою судді від 12.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

06.03.2024 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що відповідач не погоджується з викладеним у позовній заяві ТОВ «АВІКОН ГРУП» в повному обсязі, послуга з управління багатоквартирним будинком Позивачем не надавалась, нарахування за послугу з управління Позивачем є безпідставним та нічим необґрунтованим. Позивачем не надано доказів, що підтверджували його звітність перед співвласниками та затвердження співвласниками нового кошторису, а саме: протоколи загальних зборів співвласників будинку та додаткові угоди до Договору , будь-яка взаємодія між Позивачем та Відповідачем відсутня, що дорівнює не надання Позивачем послуги з управління. Крім того, відповідно до п. 10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з 01 грудня 2021 року та укладається строком на один рік, тобто по 01.12.2022 року. Якщо за два місяці до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього Договору, він вважається продовженим на один рік, тобто по 01.12.2023 року. Отже, нарахування за послугу з управління Позивачем за грудень 2023 року та січень 2024 року всім співвласникам будинку, в тому числі і Відповідачу, є безпідставним, оскільки Договір припинив свою дію. Додаткова угода щодо пролонгації Договору між Сторонами не підписувалась. Крім того, загальні збори співвласниками щодо пролонгації вказаного Договору із ТОВ «АВІКОН ГРУП» не проводились, протокол загальних зборів співвласників відсутній як наслідок відсутня і додаткова угода про продовження строку дії Договору. Також нарахування індексації вартості послуги з управління співвласникам будинку є незаконною, такого рішення співвласники не приймали, додаткова угода між сторонами відсутня. Послуга з управління Позивачем не надавалась, докази надання послуги з управління відсутні, а нарахування є безпідставними та необґрунтованими, нарахування штрафних санкцій виходячи із вище викладеного є невірним та таким, що не відповідають дійсності, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

07.03.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно до якої позивач ознайомившись з поданим ОСОБА_3 вважає за необхідне надати суду такі пояснення стосовно аргументів, викладених в Відзиві. Відповідачка, яка є співвласницею будинку, зобов`язана, нарівні із іншими співвласниками, нести витрати з управління спільним майном. Як чітко вбачається з матеріалів справи, ці зобов`язання Відповідачка не виконує взагалі. Принаймні, з моменту обрання Позивача управителем багатоквартирного будинку з належної Відповідачці частки у цьому будинку Позивачеві не було сплачено жодної копійки. Відповідачка, при цьому, може вдавати, що перелічені вище складові утримання будинку (прибирання, підтримання в належному стані комунікацій, санітарно-технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, прибирання снігу, сухого листя тощо, дезінсекція, заміна ламп в місцях загального користування, зрештою, освітлення таких місць) відбувається само собою, але по факту наразі частку Відповідачки у складі всіх перелічених вище послуг Позивач оплачує власним коштом. Оскільки до позовної заяви Позивачем, дійсно, було долучено договір без додатків, в яких, зокрема, зазначені конкретні складові послуги у структурі тарифу, ці додатки, якщо їх відсутність Відповідачка розглядає як причину заперечувати проти позову, додано Позивачем до цієї відповіді. В той же час, Позивач наголошує, що питання, пов`язані з проведенням зборів співвласників та прийняття ними рішень щодо обрання управителя, насправді стосуються внутрішніх відносин між такими співвласниками та не відносяться напряму до предмету доказування у цій справі. Тим не менш, аби уникнути подальших суперечок, Позивач надає суду копію відповідного протоколу загальних зборів. Далі, згідно з вже згаданою вище частиною 1 статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Вказані норми Закону повністю відтворені в договорі, укладеному між Позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку у спірних відносинах. Таким чином, інсинуації Відповідачки про відсутність «додаткової угоди щодо пролонгації договору», протоколу загальних зборів з цього приводу тощо, є абсолютно неспроможними, не кажучи вже про ту обставину, що навіть у випадку відсутності договору житлово-комунальні послуги мають бути оплачені (статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Стосовно заперечень Відповідачки стосовно самого факту надання послуги, про яку йдеться, слід зазначити таке. З огляду на наведені вище приписи законодавства та навіть з точки зору елементарних міркувань здорового глузду навряд чи можна вважати конструктивною позицію Відповідачки, сформульованою як «мені взагалі не було відомо, що послуга з управління надається Позивачем, і наразі в мене значиться переплата за послугу з управління в іншій управляючій компанії». Якщо протягом періоду формування заборгованості Відповідачка сплачувала послугу з управління багатоквартирним будинком іншій компанії, ця обставина є підставою для пред`явлення Відповідачкою вимоги до такої компанії про повернення безпідставно отриманих коштів, а не для відмови оплачувати послугу виконавцю, який її насправді надавав. Однак у випадку якщо такі послуги Відповідачка не оплачувала взагалі, а переплата обліковується за минулі періоди (до Відзиву жодних доказів наявності переплати не додано), то аргумент на кшталт «а я не знала, що існує така послуга, як управління будинком» вочевидь є неспроможним. Чинне законодавство України не передбачає обов`язку управителя (Позивача) щоразу доводити кожному співвласнику обсяг виконаних протягом звітного місяця робіт (послуг). Принаймні, обов`язок з оплати таких послуг точно не залежить від того, чи були співвласники проінформовані про пряма цитата з відзиву - «наявність у складі товариства працівників (закріплених відповідальних майстрів, слюсарів-сантехніків, зварювальників, електриків, двірників), докази виплати їм заробітної плати, наряди-завдання, акти наданих послуг, акти виконаних робіт, договори на надання послуг/виконання робіт, закупівлю матеріалів, банківські виписки, що підтверджували оплату за послуги, роботи, матеріали, акти списання матеріалів на багатоквартирний будинок». Неотримання Відповідачкою рахунків на оплату послуг Позивача також не є підставою для звільнення Відповідачки від виконання відповідного грошового зобов`язання. Відповідачкою до матеріалів справи не долучено не лише актів про ненадання або надання не в повному обсязі, неналежної якості послуг, складених та оформлених відповідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги», але й будь-яких інших доказів, які хоча б віддалено свідчили про неналежну якість наданих Позивачем послуг. По суті, заперечення Відповідачки проти пред`явлених до неї вимог ґрунтуються не на реальних претензіях щодо якості послуг, а виключно на тому, що Відповідачка цих послуг не бачить, причому йдеться не про саму послугу, а саме про інформування Відповідачки про її надання («мені не телефонували», «оголошення не вивішували», «я нічого не знала», «жодного рахунку не отримала» тощо).До речі, твердження Відповідачки про її необізнаність аж до 01 лютого 2024 року про те, що послуга з управління будинком надається саме Позивачем, і цю послугу слід оплачувати, - є відверто неправдивим та спростовується матеріалами позовної заяви. Так, ще 14 грудня 2023 року Відповідачкою підписано та подано до Орджонікідзевського районного суду заяву про скасування судового наказу, яким, в свою чергу, з Відповідачки було стягнуто заборгованість з оплати даної послуги за період по жовтень 2023 року. Позивач зауважує, що, звертаючись до суду із заявою про стягнення заборгованості в наказному порядку, він не ставив питання про виплату неустойки, інфляційних втрат та відсотків, а лише просив погасити борг. Відповідачка мала можливість уникнути зайвих витрат, але, замість цього, обрала інший шлях. Прикметно також, що в заяві про скасування судового наказу Відповідачка не заперечувала факту надання послуг, а лише посилалася на відсутність належного договірних відносин безпосередньо між нею та Позивачем, а також на ненадання належного розрахунку заборгованості. Наведене наочно свідчить, що позиція Відповідачки є непослідовною, неконструктивною та необґрунтованою. Враховуючи наведене вище в сукупності, Позивач вважає доведеним та очевидним, що у Відповідачки існує невиконані зобов`язання і оплати послуги з управління багатоквартирним будинком, а тому наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

12.03.2024 року від ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач відхиляє доводи позивача, з посиланням на відсутність доказів і просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 09.04.2024 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 08.05.2024 в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 27.05.2024 в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про витребування доказів відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що протягом двох років від відповідачів не надходило жодного звернення з приводу ненадання або неналежного надання послуги, як і не надходило жодної оплати, а відповідачі безпідставно ухиляються від оплати наданих послуг.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечує, зазначив, що відповідачі не були обізнані про те, що ТОВ «Авікон Груп» надає послуги з управління будинком, договір, підписаний Сергєєвою від ОСББ є недійсним, загальні збори не проводилися, прибиральників та інших працівників у позивача немає. Вказав на те, що позивач не надав доказів надання будь-яких послуг, хоча названий тягар доказування, на думку відповідача, покладається саме на позивача. При цьому такими доказами за твердженням відповідача є договори укладені із підрядними організаціями, акти виконаних робіт тощо.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши учасників, розглянувши позовну заяву, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За визначенням, викладеним у частині 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

управитель багатоквартирного будинку це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком це результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Згідно із приписами статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» за рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Відповідно до приписів статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2020 року між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП» укладено договір № 024/у про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком.

За умовами Договору Позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління Будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом.

Види робіт і послуг, які включає в себе послуга з управління сторони визначили у пункті 1.4 договору, а періодичність їх виконання та більш детальний опис у додатку №3 до договору.

Згідно із пунктом 3.1 Договору ціна послуги з управління на момент його укладення становила 4,04 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири.

На підставі пункту 3.5. Договору та згідно з Наказом № 205-А/93 від 31 травня 2023 року про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.06.2023 р. ціну послуги було збільшено до 4,19 грн за 1 кв.м.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що кожен співвласник Будинку повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок Заявника щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Договір набрав чинності 01 грудня 2021 року (пункт 10.1 договору) та, за відсутності письмової заяви від жодної із сторін про відмову від нього за два місяця до закінчення річного строку дії (пункт 10.2 договору), наразі продовжує діяти.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , кожній належить по частині вказаної квартири. Загальна площа квартири складає 43,6 кв.м.

За період з грудня місяця 2021 року по січень місяць 2024 року Заявник надав Відповідачам послуги з управління Будинком на загальну суму 4 631,96 грн., а відповідачами жодного разу не здійснено оплату за послуги з управління.

Судом встановлено, що позивачем здійснювалось управління багатоквартирним будинком в якому знаходиться квартира відповідачів в період за який нараховано борг.

Водночас суду не надано доказів того, що у спірний період відповідачі звертався до позивача із заявами або ж актами-претензіями складеними та оформленими відповідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стосовно ненадання чи надання не в повному обсязі, неналежної якості послуг.

Доказів того, що у період надання послуг у будинку не здійснювалося прибирання, або не надано будь-якої іншої послуги, про що зазначав представник відповідача у судовому засіданні, відповідачами не надано, хоча про наявність таких обставин безумовно було б відомо сторонам спору, будь-яких інших доказів, які свідчили про неналежну якість наданих позивачем послуг відповідачами до справи не долучено.

З огляду на наведені вище приписи законодавства доводи відзиву про те, що відповідачу не було відомо, що послуга з управління надається Позивачем, і наразі неї наявна переплата за послугу з управління в іншій управляючій компанії не спростовують наявності підстав для стягнення заборгованості за надану позивачем послугу, і є підставою для пред`явлення Відповідачем вимоги до такої компанії про повернення безпідставно отриманих коштів, а не для відмови оплачувати послугу виконавцю, який її надавав.

Більш того, до відзиву матеріалів справи жодних доказів наявності переплати перед іншою організацією відповідачами надано не було, як і не було надано таких доказів під час судового розгляду.

Доводи представника відповідача щодо незаконного проведення зборів співвласників та прийняття ними рішень щодо обрання управителя не входять у предмет доказування у цій справі і стосуються внутрішніх відносин між такими співвласниками. При цьому позивачем надано суду копію протоколу загальних зборів від 26.09.2020 рок, згідно до якого відкликано управителя КП «Запоріжремсервіс» та вирішено укласти прямий договір з ТОВ «Авікон Груп». Даних щодо скасування цього протоколу, оспорювання його будь-ким, визнання його недійсним відповідачами надано суду не було, як і не надано доказів визнання договору від 27 жовтня 2020 року № 024/у про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Вказані норми Закону відповідають змісту договору, укладеному між Позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку у спірних відносинах. Таким чином, доводи Відповідача про відсутність «додаткової угоди щодо пролонгації договору», протоколу загальних зборів з цього приводу тощо, не заслуговують на увагу.

Тим більше, навіть у випадку відсутності договору житлово-комунальні послуги повинні бути оплачені (статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Неотримання відповідачами рахунків на оплату послуг позивача також не є підставою для звільнення від виконання відповідного грошового зобов`язання.

Посилання відповідача про необізнаність аж до 01 лютого 2024 року про те, що послуга з управління будинком надається саме позивачем, і цю послугу слід оплачувати, спростовується матеріалами позовної заяви. Зокрема, 14 грудня 2023 року відповідачем ОСОБА_3 підписано та подано до Орджонікідзевського районного суду заяву про скасування судового наказу, яким з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було стягнуто заборгованість з оплати даної послуги за період з грудня 2021 по жовтень 2023 року. У заяві про скасування судового наказу ОСОБА_3 не заперечувала факту надання послуг, а лише посилалася на відсутність належного договірних відносин безпосередньо між нею та позивачем, а також на ненадання належного розрахунку заборгованості.

Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази в обґрунтування своїх вимог.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, зокрема, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.7. Договору встановлено, що за порушення строків оплати послуг, які надаються Позивачем, співвласники Будинку сплачують пеню із розрахунку 0,01%суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше суми заборгованості.

Пеня нараховується окремо кожному співвласнику, який несвоєчасно та/або не в повному обсязі оплатив послугу з управління Будинком.

Пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України визначено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Незважаючи на те, що згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, за приписами пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), на усій території України безперервно діяв з 12.03.2020 р. по 30.06.2023 р., тож, строк позовної давності щодо стягнення з Відповідачів неустойки (пені) за порушення зобов`язань за Договором Позивачем не пропущено.

Разом з цим, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України 05.03.2022 р. від № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» з наступними змінами та доповненнями заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації)

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. з наступними змінами та доповненнями, Запорізьку міську територіальну громаду включено до переліку територій можливих бойових дій з 01 лютого 2023 року.

Таким чином, передбачена Договором неустойка (пеня) за несвоєчасну оплату послуг з управління Будинком нарахована позивачем за період з 21 січня 2022 року(перший день за граничним строком оплати послуг за грудень місяць 2021 року) по 31 січня 2023 року (останній день перед включенням Запорізької міської територіальної громади до переліку територій можливих бойових дій). Розмір пені за вказаний період складає 44,25 грн.

Якщо зобов`язання не виконано або виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Інфляційна складова у сумі заборгованості, розрахована з урахуванням вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 р., становить 227,57 грн. Три відсотки річних, нараховані на прострочену суму за той самий період, складають 36,37 грн

Отже загальна сума заборгованості по оплаті послуг наданих власникам вищевказаної квартири складає: 4 631,96 + 44,25 + 227,57 + 36,37 = 4 940,15 грн

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.12,13 ЦПК України, а також не надано альтернативного розрахунку.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу у розмірі 4940,15 гривень, підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі, оскільки при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12,81ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків ,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, заявляючи вимоги про стягнення суми заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, позивач не врахував наступні положення матеріального права.

Стаття 322 ЦК України передбачає, що саме власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом.

Згідно із ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання ( ст.541 ЦК України).

Отже, власник несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у власності, не залежно від фактичного проживання у квартирі, що є його власністю.

Отже, зважаючи на те, що квартира належить кожному з відповідачів у рівних долях кожен співвласник повинен відповідати за зобов`язаннями відповідно до своєї частки у належному відповідачам житлі.

З матеріалів справи не вбачається, що між відповідачами як співвласниками квартири встановлений договором певний порядок розрахунків з постачальником послуг за надані послуги, тому їх відповідальність за надані послуги має розраховуватись у відповідності до частки кожного у спільному майні, тобто по 1/2 частині.

Отже, суму заборгованості необхідно розділи по 1/2 та стягнути суму боргу по 2315,98 грн заборгованості із сплати послуги за утримання багатоквартирного будинку, 22,12 грн. неустойки, 113,78 грн інфляційних втрат, 18,18 грн відсотків, з кожного і таке стягнення не виходить за межі позовних вимог, а відтак позовні вимоги суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З огляду на викладене та враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, розмір судового збору підлягає стягненню з кожного відповідача окремо у рівних частках по 1211,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон Груп» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП», 69006, м.Запоріжжя, вул.Рекордна, б.2, код за , 2315,98 грн заборгованості із сплати послуги за утримання багатоквартирного будинку, 22,12 грн. неустойки, 113,78 грн інфляційних втрат, 18,18 грн відсотків, витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП», 69006,

м.Запоріжжя, вул.Рекордна, б.2, код за , 2315,98 грн заборгованості із сплати послуги за утримання багатоквартирного будинку, 22,12 грн. неустойки, 113,78 грн інфляційних втрат, 18,18 грн відсотків, витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.,

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 31.05.2024року

Суддя: Ю.В. Апаллонова