РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/529/24

2/609/233/2024

30 травня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Ковтуновича О.В.

За участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 ,

де

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Шумський відділ Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

вимоги позивача: про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Шумський відділ Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з вимогою про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року у справі №609/485/20 судом було вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням вирішено також розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини із матір`ю.

З моменту винесення даного рішення судом пройшов значний проміжок часу, зросла потреба дочки ОСОБА_4 у збільшеному фінансуванні, оскільки на час винесення рішення Шумським районним судом Тернопільської області (30.06.2020 р.) ОСОБА_3 відвідувала Шумський дошкільний заклад ясла-садочок «Сонечко», де проходила дошкільне виховання та підготовку до навчання у школі.

На даний час малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у місті Бодман-Людвігсхафен та навчається у початковій школі Сернатінген.

У зв`язку із цим, отримуючи від відповідача аліменти, розмір яких у 2024 році становить 1598,00 грн., позивачу досить важко отримуючи таку мізерну суму від відповідача виховувати та належно забезпечувати дитину.

А тому для забезпечення більш гармонійного розвитку дитини, позивач вважає, що слід збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із розміру 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до частини заробітку (доходу) відповідача, хоча розуміє всю складність та наявність проблем у відповідача, який проживає у Республіці Польща, куди виїхав, однак ініціює збільшення аліментів у розмірі доходу, оскільки вважає, що така сума стягуваних аліментів буде також мінімальною з огляду на п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України.

На даний час позивач проживає за кордоном, однак немає ні постійного житла ні постійної «офіційної» роботи, у зв`язку із цим не може документально підтвердити свій матеріальний стан. Зароблених грошей ледве вистачає на оплату житла та харчування. Дочка ОСОБА_6 навчається безкоштовно та проживає із нею, але цього для забезпечення нормальної життєдіяльності дитини не достатньо, як вважає остання.

З огляду на наведене та беручи до уваги той факт, що відповідач по справі є молодою та здоровою особою, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Шумського районного суду Тернопільської області №609/485/20 від 30 червня 2020 року та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання на 02 травня 2024 року.

4. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року судове засідання відкладено на 30 травня 2024 року

5. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак останній представив письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності із повним підтриманням позовних вимог.

6. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Шумського відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання також не з`явився, однак представив заяву про слухання справи у відсутність представника, при винесенні рішення покладаються на думку суду.

7. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

9. Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області 16.12.2014 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та в графі батьки вказано: ОСОБА_2 батько та ОСОБА_1 мати, а/з № 75.

10. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини - задоволено. Постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15 травня 2020 року та проводити до досягнення дитиною повноліття. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області , актовий запис № 10. Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1681 грн. 60 коп. судового збору та стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

11. Судом було встановлено, що в Шумському відділі Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №63067936 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання однієї дитини , в розмірі 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи із 15.05.2020 року до повноліття, яке було відкрите на підставі виконавчого листа №609/485/20 від 07.09.2020 року, що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №63067936 від 17.09.2020 року.

12. Як вбачається із відповіді на запит №190563540 від 02.02.2024 року, боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив виїзд за кордон з 01.01.2022 року по 02.02.2024 року.

13. Згідно довідки про склад сім`ї № 45 від 30.01.2024 року виданої Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області, вбачається, що на підставі господарської книги № 9, особовий рахунок № НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 склад зареєстрованих такий: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 заявник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 родич, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 родич.

14. Із довідки про відвідування школи слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у місті Бодман-Людвігсхафен та являється ученицею початкової школи Сернатінген з 22 березня 2023 року.

ІV. Оцінка Суду.

15. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

16. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

17. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

18. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

19. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

20. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

21. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

22. У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

23. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

24. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

25. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

26. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

27. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

28. Згідно із частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

29. Статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

30. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

31. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

32. Згідно з положеннями ч.1 ст. 182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

33. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

34. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

35. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

36. Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є недостатній для задоволення потреб дитини сторін та вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

37. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

38. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів визначений у певній грошовій сумі та навпаки).

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13.

39. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

40. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

41. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

42. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум» - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

43. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

44. Суд вважає, що після рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року, у зв`язку із тим, що з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини, та враховуючи інфляційні процеси в державі, а також майновий стан дитини, яка перебуває на утриманні матері, встановлений розмір аліментів є недостатнім, тому підлягає збільшенню.

При вирішенні справи суд враховує майновий стан відповідача, а саме те, що відповідач є працездатним, відомості про незадовільний стан його здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб, відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру та способу стягнення аліментів підлягають до задоволення, оскільки позивачем доведено підстави для збільшення стягнення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

Менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 182, 192 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача, виходить з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом зміни розміру та способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини згідно рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року, встановивши розмір аліментів в частці заробітку (доходу) батька, а саме 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

45. Також, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України, його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 1211 грн. 20 коп. судового збору.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Винести заочне рішення.

2. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Шумський відділ Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місце знаходження: м.Шумськ, вул. Шевченка, 3 Кременецького району Тернопільської області, ) про зміну розміру та способу стягнення аліментів задовольнити повністю.

3. Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Шумського районного суду Тернопільської області №609/485/20 від 30 червня 2020 року.

4. Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання чинності рішенням суду і проводити до досягнення дитиною повноліття.

5. Починаючи із дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області №609/485/20 від 30 червня 2020 року (виконавчий лист №609/485/20 виданий 07.09.2020 р.)

6. Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 30 травня 2024 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Шумський відділ Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місце знаходження: м.Шумськ, вул. Шевченка, 3 Кременецького району Тернопільської області, .

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ