Справа № 355/1476/24
Провадження № 2/355/791/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченко Наталії Вікторівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на земельну ділянку (пай).

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чередніченко Н.В. з позовною заявою у якій просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 право на земельну частку(пай) відповідно до сертифікату серії КВ №0189820 від 27 березня 1998 року розміром 2,0206 умовних кадастрових гектарів, а саме ділянка № НОМЕР_1 площею 1,3802 га ріллі, та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,6386 га сіножатей, яка розташована на території Лук`янівського старостинського округу Броварського району Київської області.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . За життя вона не склала заповіту. Після її смерті відкрилась спадщина по закону у вигляді земельної частки(паю) відповідно до сертифікату серії КВ №0189820 від 27 березня 1998 року. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивачка дочка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є також дітьми померлої.

17 липня 2024 року позивачка звернулась до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину зва законом. Однак постановою нотаріуса позивачки ОСОБА_1 була відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка мотивована тим, що спадкоємцем не надано документ оригінал сертифікату про право на земельну частку(пай), що посвідчував би спадкодавця на земельну ділянку рілля № НОМЕР_1 площею 1,3802 га, та сіножаті №712 площею 0,6386 га, що розташовані на території Лук`янівського старостинського округу (колишньої Лук`янівської сільської ради) Броварського (колишнього Баришівського) району Київської області. У відповідності до п.4.15.4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за 3296/5 нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину після подання документів, що посвідчує право спадкодавця на спадкове майно або при наявності відповідної інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно витяг з Державного земельного кадастру та перевірки наявності заборони або арешту цього майна. За вказаних обставин, нотаріусом рекомендовано позивачці звернутися до суду для визнання права на дане майно в порядку спадкування. В той же час слід, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. ОСОБА_4 померла до 01 січня 2004 року спадщина відкрилась відповідно до вказаної дати, до даних правовідносин застосовується чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс в редакції 1963 року.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, передала свої повноваження адвокату Чередніченко Н.В..

Представник позивача адвокат Чередніченко Н.В. до судового засідання не з`явилась, однак повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, однак повідомив про можливість розгляду справи без його участі позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відзиву з запереченнями надано не було.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, однак повідомила про можливість розгляду справи без її участі позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відзиву з запереченнями надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи у повному об`ємі обсязі, суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог, з таких підстав:

Як слід з копії паспорту позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України.(а.с.8)

За копії довідки позивачці ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер Баришівською об`єднаною ДПІ .(а.с.8)

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Лук`янівка Баришівського району Київської області, актовий запис №33 місці реєстрації Лу`янівська сільська рада Баришівського району, батьками є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .(а.с.11)

З копії свідоцтва про укладення шлюбу слід, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали шлюб 28 лютого 1981 року актовий запис №2 місце реєстрації Лук`янівська сільська рада Баришівського району Київської області, після реєстрації прізвище чоловіка ОСОБА_10 , дружини ОСОБА_10 .(а.с.10)

З копії свідоцтва про смерть слід, що ОСОБА_4 померла у віці 67 років, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті село Лук`янівка Баришівського району Київської області, актовий запис №22.(а.с.12)

Як слід з копій постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2024 року , що нотаріус ОСОБА_11 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку(пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва рілля №302,площею 1,3802 га та сіножаті №712 площею 0,6386 га що розташовані на території Лук`янівського старостинського округу Броварського району Київської області за відсутністю документу, що посвідчує право спадкодавця на спадкове майно та в зв`язку з пропущеним 6-ти місячним строком для подачі заяви нотаріуса про прийняття спадщини і відсутністю доведених фактів, фактичного прийняття спадщини.(а.с.13)

З листа начальника головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області Наталії Черненко слід, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку частку(пай) міститься запис щодо реєстрації сертифікату серії КВ №0189820 від 27 березня 1998 року на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_4 та наявна технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі Баришівської РДА київської області нерозподілених та невитребуваних земельних часток(паїв) для подальшої передачі в оренду СТОВ «Лук`янівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лук`янівської сільської ради Баришівського району Київської області..(а.с.14-15)

З довідки №165 від 08 липня 2024 року, яка видана старостою Лук`янівського старостинського округу виконавчого комітету Баришівської селищної ради Володимиром Бондар слід, що ОСОБА_1 прийняла спадщину фактичними діями, шляхом вступу в володіння спадковим майном, після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.16)

З довідки №147 від 19 червня 2024 року, яка видана старостою Лук`янівського старостинського округу виконавчого комітету Баришівської селищної ради Володимиром Бондар слід, що за протоколом про розподіл земельних часток (паїв) в межах Лук`янівської сільської ради за померлою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 числиться пай на 2,0206 умовних кадастрових гектарів, на території Лук`янівського старостинського округу земельні ділянки №302 площею 1,3802 га в тому числі ріллі, №712 площею 0,6386 га в тому числі сіножаті.(а.с.17)

Як слід з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)Баришівської РДА Київської області нерозподілених та невитребуваних земельних часток(паїв) для подальшої передачі в оренду СТОВ «Лук`янівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лук`янівської сільської ради Баришівського району Київської області слід, що мається кадастровий план земельної ділянки :10):042:0063 на 1,3802 га та 0,6386 га. (а.с.19-27)

Відповідно до експертного висновку від 24 липня 2024 року за №056/1052-n слід, що з урахуванням зазначеного українські записи особового імені Серафима(свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_4 ) і ОСОБА_12 (свідоцтво про народження, запис ОСОБА_5 , мати ОСОБА_7 ) у документах, наданих для експертизи є ідентичними.(а.с.28)

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) слід, що після смерті ОСОБА_4 23 грудня 2000 року спадкова справа не відкривалась відсутня.(а.с.50)

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України слід, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України слід, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч.1 ст.16 ЦК України слід, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ст. 76 ЦПК України « Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і показаннями свідків.»

Відповідно до ст. 89 ЦПК України «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).»

Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного Кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що-спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

В силу ст. 525 ЦК УРСР ( в редакції1963 року) слід, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, факт і дата якої стверджується свідоцтвом органів загсу або іншим документом у передбачених законодавством випадках. При оголошенні спадкодавця померлим таким часом є день, визнаний рішенням суду датою смерті громадянина, який пропав без вісті за обставин, що загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, або день набрання законної сили рішенням про оголошення спадкодавця померлим, якщо дата його смерті судом не визначалася. Сам факт пропажі громадянина без вісті або визнання його судом безвісно відсутнім не тягне за собою відкриття спадщини.

Як слід з ст.529 ЦК УРСР (1963 року) слід, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до п.1п.2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР( в редакції 1963року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як слід з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року, що передбачений ст. 549 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Як слід з п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування(зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

За п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» слід, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що свідчить таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п.2 п.5 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Як слід з ч.1 ст.316 ЦК України « Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.»

За ч.1 ст.319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.»

За ч.1 ст.317 ЦК України «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.»

За ч.1 ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.»

За ч.1 ст.328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.»

За ст. 392 ЦК України слід, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За ст.1216 ЦК України слід, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1217 ЦК України слід, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України «Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.»

Отже як було встановлено судом, що мати позивачки померла. Після її смерті відкрилась спадщина, позивачка фактично вступила у володіння спадковим майном хоча і не зверталась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. До спадщини входять земельні ділянки (паї) які були отриманні матір`ю позивачки при житті. У суду не виникло сумніву, що хоча і не зберігся сертифікат на право на земельні ділянки частку(пай), однак при житті мате позивачки його отримувала і це не позбавляє право позивачу отримати право на земельну ділянку за законом яка залишилась не оформленою за життя її матері. Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченко Н.В. законні та підлягають задоволенню.

Представник позивача у своїх позовних вимог не просив стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору під час подання позову до суду, з таких підстав повернення судового збору судом не розглядався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81 ,89 ,141 ,229 , 263-265, 293ЦПК України, ст.ст.524, 525,529,549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) ст.ст.316, 317, 319, 321,328,1218,1225,1261,1268 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченко Наталії Вікторівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на земельну ділянку (пай), задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії КВ №0189820 від 27 березня 1998 року, розміром 2,0206 умовних кадастрових гектарів, а саме: ділянка № НОМЕР_1 площею 1,3802 га ріллі та ділянки № НОМЕР_2 площею 0,6386 га сіножатей, та яка розташована на території Лук`янівського старостинського округу Броварського району Київської області .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2024 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов