Справа № 171/1126/22
Номер провадження 2/184/48/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . 24.09.2012 року шлюб розірваний, згідно рішення Апостолівського районного суду по справі № 402/2352/12. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, питання з приводу поділу спільного майна між подружжям не розглядалося. У період перебування у шлюбі сторонами було придбано за договором міни квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . За договором міни квартири від 21.03.2005 року Покупцем квартири являється ОСОБА_1 . Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вище зазначеної квартири. Оскільки, майно було придбане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить визначити за нею 1/2 частки квартири та визначити за відповідачем частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

У той же час, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру в цілому яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , врахувати отримані ОСОБА_1 кошти в розмірі 80500 гривень в рахунок компенсації замість частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу в суді, питання з приводу поділу майна подружжя не розглядалось, в зв`язку з тим, що між сторонами відбулась домовленість, що спірна квартира залишиться у власності і користуванні ОСОБА_2 , за що останній зобов`язався сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 80500 гривень. Саме з метою вирішення майнового спору, ОСОБА_2 отримав кредит ПАТ «Ощадбанк», заставою по якому виступила спірна нерухомість. Таким чином в 2011 році відповідачка ОСОБА_1 отримала від позивача ОСОБА_2 кошти в розмірі 80 500,00 грн., що складає більшу частину вартості, в рахунок її 1/2 частки спільної сумісної власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою про отримання грошей підписаної у присутності свідків.

Позивач та її представник в останнє судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача.

Представник відповідача та відповідач в останнє судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування останнього судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 з 04.12.2004 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області №224768.

24.09.2012 року шлюб розірваний, згідно рішення Апостолівського районного суду по справі № 402/2352/12. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, питання з приводу поділу спільного майна між подружжям не розглядалося.

У період перебування у шлюбі сторонами було придбано за договором міни квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та має наступні характеристики: Загальна площа: 52,0 кв. м. Житлова площа: 36,1 кв. м. Кількість кімнат: 3 (три).

За договором міни квартири від 21.03.2005 року Покупцем квартири являється ОСОБА_1 .

На даний час оціночна вартість квартири становить 101 160.71 (Сто одна тисяча сто шістдесят гривень 71 коп.), що підтверджується Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 11.08.2022 року, унікальний реєстраційний номер 201-04048412.

Ограновуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з початком введення но всій території України воєнного стану (згідно Указу Президента від 24.02.2022 року). ОСОБА_1 як власниця 1/2 частки квартири хотіла вберегти своїх батьків, які знаходяться на окупованій території, а саме поселити їх в зазначеній квартирі, на час війни, оскільки квартира порожня і там ніхто не проживає. Однак, повідомивши про такі обставини свого колишнього чоловіка, ОСОБА_2 заборонив селити будь-яких осіб в квартиру, тим самим здійснюючи перешкоду в її використанні. Ключі від квартири за адресою: АДРЕСА_1 . знаходяться в останнього, тобто попасти до квартири котра за договором міни квартири від 21.03.2005 року являється Покупцем квартири. ОСОБА_1 не має можливості. А отже вільно розпоряджатися своїм майном ОСОБА_1 не може.

З зазначених обставин, ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права на частку квартири, з відмови чоловіка у наданні доступу до квартири, починаючи з часу введення воєнного стану, а також - з червня 2022 року, коли почали приходити квитанції про оплату боргів за комунальні послуги, а тому строк для подачі зазначеного позову не було порушено.

До вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя після розірвання шлюбу застосовується позовна давність у 3 (три) роки (ч.2 ст.72 С КУ), при умові відлік строку позовної давності при поділі майна колишнього подружжя через суд починається з моменту порушення права одного із співвласників іншим, а не датою розірвання шлюбу тобто якщо співвласник, ім`я якого зазначено у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, як власника будинку, не дає іншому співвласнику користуватися цим будинком, то має місце «порушення права власності», яке підлягає захисту у суді. І тоді відлік строку позовної давності для звернення співвласника до суду розпочинається з моменту початку перешкоджання йому реалізації права власності на будинок, який стає спірним майном.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої вказує на те, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу в суді, питання з приводу поділу майна подружжя не розглядалось, в зв`язку з тим, що між сторонами відбулась домовленість, що спірна квартира залишиться у власності і користуванні ОСОБА_2 , за що останній зобов`язався сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 80500 гривень. Саме з метою вирішення майнового спору, ОСОБА_2 отримав кредит ПАТ «Ощадбанк», заставою по якому виступила спірна нерухомість. Таким чином в 2011 році відповідачка ОСОБА_1 отримала від позивача ОСОБА_2 кошти в розмірі 80 500,00 грн. в рахунок її 1/2 частки спільної сумісної власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою про отримання грошей підписаної у присутності свідків.

На підтвердження вказаного ОСОБА_3 було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з якої вбачається, що ОСОБА_2 підписав договір іпотеки, розмір основного зобов`язання становив 192 799,00 грн., предмет обтяження трьокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , майновий поручитель ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_3 надав розписку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримала 80500 грн. от ОСОБА_3 за свою частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , претензій на квартиру не має, грошові кошти передавалися в присутності двох свідків.

Крім того, допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що дійсно в 2011 році вона отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80500,00 грн. За вказані кошти вона придбала собі квартиру в якій наразі проживає. Розписку писала, свідків викликати для допиту не треба. Разом з тим, вказана розписка не має юридичної сили, а тому вона просить розділити майно нажите подружжям навпіл.

Частиною 1 статті 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Стаття 64 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України передбачено, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Щодо питання отримання грошової компенсації за частку у спільному майні необхідно врахувати позицію Верховного Суду України. Аналогічна справа розглянута Великою Палатою Верховного Суду в Постанові Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс2) Велика Палата ВС вважала правильним висновок судів про те, що вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобіль і стягнення на користь позивачки відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Крім того, ВП ВС констатувала, що внаслідок його виділення у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється.

ВП ВС виснувала, що приписи частин 4, 5 cm. 71 СК України і cm. 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти так: а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

У випадку спору між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , остання добровільно вирішила питання поділу майна та отримала грошову компенсацію вартості належній їй частці, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_1 не заперечує та підтверджує факт передачі їй ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 80500,00 грн. в рахунок її частини спірної квартири.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 cт. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 cт. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 cт. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що вона була поручителем по іпотеці ОСОБА_2 , а тому також сплачувала грошові кошти, суд ставиться критично, оскільки остання не надала жодного належного та допустимого доказу вказаного.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80500,00 грн. в рахунок її частини спірної квартири, суд приходить до переконання про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог та задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру в цілому, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , врахувати отримані ОСОБА_1 кошти в розмірі 80500 гривень в рахунок компенсації замість частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 судовий збір в сумі 1011,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 27.05.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш