Провадження № 2-с/524/243/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року

Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Ковальчук Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 21 листопада 2024 року Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі № 524/13782/24,

УСТАНОВИВ:

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про скасування судового наказу, виданого 21 листопада 2024 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, яким з нього на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» стягнуто 21890 грн 64 коп. заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії, а також 302 грн 80 коп. сплаченого судового збору.

У своїй заяві ОСОБА_1 указує на необґрунтованість вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго».

Окрім того, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

За правилами частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Зі змісту частини другої статті 171 цього Кодексу вбачається, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що копію судового наказу від 21 листопада 2024 року отримав 03 грудня 2024. З заявою про скасування судового наказу звернувся 09 грудня 2024 року, а отже строк, передбачений частиною першою статті 171 ЦПК України, для звернення до суду з заявою про скасування судового наказу, не пропустив.

Згідно з частиною третьою статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

З поданої ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу вбачається, що він не погоджується з розміром боргу, визначеним йому стягувачем. Обставини, на які посилається заявник, свідчать про наявність спору щодо грошових сум, заявлених до стягнення, який може бути предметом розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Ураховуючи, що підстави для повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу відсутні, судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 листопада 2024 року у справі № 524/13782/24 підлягає скасуванню. Клопотання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України, боржник не заявляв.

Керуючись статтями 19, 170, 171 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скасувати судовий наказ, виданий 21 листопада 2024 року Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі № 524/13782/24, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 21890 грн 64 коп. заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії, а також 302 грн 80 коп. сплаченого судового збору.

Роз`яснити стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Т. М. Ковальчук