Справа № 392/1609/23
Провадження № 2/392/123/24
01 жовтня 2024 рокуМаловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:
Головуючої: судді Кавун Т.В.,
секретар Стець Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої втратою працездатності внаслідок професійного захворювання-
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він пропрацював на Смолінській шахті ДП " СхідГЗК" в шкідливих умовах праці із джерелом іонізуючого випромінювання, під впливом шкідливих виробничих факторів радіаційної природи родону і дочерних продуктів розпаду, довгоіснуючих радіонуклідів урану, зовнішнього гаммавипромінювання. Під впливом шкідливих факторів, у нього виникло професійне захворювання- радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг, з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А, легенева недостатність першого-другого ступеня, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Висновком ЛЕК ДУ " Український науково-дослідний інститут промислової медицини" від 02.04.2020 вказані захворювання були визнані як професійні. Висновком МСЕК було встановлено 60 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Через професійні захворювання і втрату працездатності він переживає моральні страждання, які пов`язані з постійним болем, фізичними і душевними стражданнями, порушенням нормальної життєдіяльності, тяжкими хворобами останніх років, не можливістю працювати, постійним наглядом лікарів та проходженням медикаментозного лікування. Крім того, у нього на утриманні знаходиться син- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він постійно перебуває в стресовому стані через втрату здоров`я та його наслідки, всі ці фактори негативно впливають на його нервову систему та завдають моральних страждань. З урахуванням характеру глибини фізичних та душевних його страждань, вважає, що йому спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 300 000 грн та просить суд стягнути з ДП " СхідГЗК".
Представник позивача подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові, просить провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позов підтримують.
Представник відповідача подала заяву, відповідно до якої просить провести судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги не визнає. В поданому відзиві на позов вказала, що позовні вимоги не визнають, посилаючись на те, що умови праці в структурних підрозділах ДП "СхідГЗК" з самого початку їх створення є особливо шкідливими і особливо важкими. Позивач працював на структурних підрозділах ДП "СхідГЗК"-Смолінська шахта протягом 21 року, в умовах шкідливих факторів, однак підприємством було вжито всі заходи для забезпечення безпечних умов праці. Позивача було прийнято на роботу лише після позитивного висновку спеціалізованого лікувального закладу про можливість працівника працювати в відповідних шкідливих умовах за відповідною професією. При щорічних медичних оглядах висновки спеціалізованих лікувальних закладів вказували на те, що позивач придатний до праці за відповідними професіями без обмежень. Тому вважає, що якби своєчасно було виявлено на ранніх стадіях ознаки хронічних захворювань при проведенні якісного періодичного медичного огляду зі сторони лікувальних закладів то можливо було запобігти виникненню професійного захворювання шляхом відсторонення позивача від роботи в таких умовах. Зазначає, що позивач добровільно працював в умовах шкідливих виробничих факторів на ДП, йому встановлено другу групу інвалідності та 80% втрати працездатності але це не позбавляє можливості працювати. Крім того, просить врахувати, що між підприємством та позивачем було укладено договір про відшкодування моральної шкоди, відповідно до умов якого сторони погодили розмір шкоди яку завдано позивачу та оцінили її в 7 000 грн. А оскільки моральна шкода відшкодовується одноразово, тому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач на протязі 21року працював на ДП СхідГЗК, 14.07.1998 прийнятий на посаду контролера КПП, а 09.11.1998 переведений підземним учнем гірничоробочого шахти з повним робочим днем в підземних умовах, а 24.01.2020 був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1 та інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 28.01.2020.
Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16.04.2020, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є особливості виробничого процесу в умовах дії шкідливих виробничих факторів, тривалий термін роботи в умовах тяжкої фізичної праці, пилу та виробничого шуму на Смолінській шахті ДП " Схід ГЗК".
Висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ " Український науково-дослідний інститут промислової медицини" від 02.04.2020 №628 захворювання позивача внаслідок роботи в шкідливих умовах праці визнано як професійні захворювання.
Висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 30.05.2023, протокол №592, підтверджено раніше встановленого діагнозу хронічного професійного захворювання.
12.05.2020 ОСОБА_1 висновком огляду бюро МСЕК м. Кропивницький встановлено 60 % втрати працездатності з 08.05.2020 та третю групу інвалідності.
20.06.2023 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та 80 % втрати працездатності з 18.06.2023.
Виписки з медичної документації ОСОБА_1 вказують на те, що після звільнення з роботи, останній продовжує лікування, зокрема в КНП "Смолінський ЦПМСД" Смолінської селищної ради, проходження реабілітації за індивідуальними програмами та звернення до ТОВ "Український центр томотерапії", ТОВ "МДЦ Експерт-Кіровоград", ТОВ " МРТ ЕЛІТ".
Відповідно до приписів статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. При використанні праці домашніх працівників створення належних, безпечних і здорових умов праці покладається на сторони трудового договору. Домашній працівник має право відмовитися від виконання важких робіт, робіт із шкідливими чи небезпечними умовами праці.
Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Роботодавець повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників.
Роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища.
У разі неможливості повного усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці роботодавець зобов`язаний повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, який може надати тимчасову згоду на роботу в таких умовах.
Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно зі ст.6 Закону України "Про охорону праці" умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Відповідно до ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Отже, роботодавець не створив належних умов для праці, адже з огляду на матеріали справи позивач тривалий час працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві.
Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.04.2020, причиною виникнення професійного захворювання позивача стало робота в умовах тяжкої фізичної праці, пилу та виробничого шуму на Смолінській шахті ДП "Схід ГЗК", а саме: робоча поза незручна та фіксована 34,2-54,7 при нормі до 25; нахили корпусу (вимушені, більше 300 ) кількість на зміну 115-196 при нормі до 100; запилення повітря робочої зони : макс.-10,2 мг/м3 при нормі 2.0 мг/м3 та шум 74-103 дБА при нормі 80 дБА.
Тобто, роботодавець ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня шкідливих виробничих факторів, що є порушенням ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці".
Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивач переживає постійний фізичний біль і душевні страждання в зв`язку з ушкодженням здоров`я і погіршенням можливостей реалізації своїх звичок і бажань, ним втрачаються звичайні життєві зв`язки на поновлення яких потрібно докладати додаткових зусиль, тому суд вважає, що позивачу виникненням професійного захворювання заподіяно моральну шкоду, обов`язок по відшкодуванню якої необхідно покласти на ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат".
Враховуючи вимоги розумності і справедливості, глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей і обсяг вимушених змін в житті, враховуючи наявність професійних захворювань та те, що він став інвалідом, в такому молодому віці, на даний час йому протипоказана важка праця, за висновком МСЕК він потребує медичного та санаторного лікування, крім того, постійно відчуває біль, через свій хворобливий стан змушений постійно лікуватися, все це призводить до душевних та моральних страждань, тому суд з урахуванням ступеню втрати професійної працездатност-80%, вважає, що сума відшкодування моральної шкоди повинна складати 300 000 грн.
Посилання представника на те, що сторонами, саме ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" та ОСОБА_1 07.05.2020 укладено договір №18/463 про відшкодування моральної шкоди, відповідно до умов якого сторони погодили суму грошового відшкодування моральної шкоди, яку завдано позивачу в сумі 7000 грн, як виплату одноразової грошової компенсації, а відповідно до платіжного доручення №1374 від 01.06.2020 здійснено її виплату, не є на думку суду підставою для відмови в задоволенні позову.
Суд не погоджується з даним розміром грошової компенсації, з огляду на те, що позивач понад 21 рік працював у шкідливих умовах праці, отримав у 42-річному віці хронічне професійне захворювання, йому встановлено 2 групу інвалідності та 80 відсотків втрати працездатності, його звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Професійне захворювання позивачу встановлено вперше з 02.04.2020 висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини", а з 30.05.2023 медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я підтверджено раніше встановленого діагнозу хронічного професійного захворювання, договір про відшкодування моральної шкоди між сторонами укладено 07.05.2020, розмір моральної шкоди відшкодовується одноразово, на день розгляду позову відповідачем виплачено грошову компенсацію позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 7000 грн, однак, урахуванням вимог розумності та справедливості, глибини фізичних та душевних страждань позивача даний розмір є неспівмірним моральним стражданням. А тому суд вважає за необхідне, з урахуванням обставин справи, того, що позивач є інвалідом 2 групи та йому саме з 15.06.2023, тобто після виплати грошового відшкодування моральної шкоди, встановлено 80 % втрати працездатності, він має на утриманні неповнолітнього сина, позбавлений можливості працевлаштуватися через свій хворобливий стан, стягнути з відповідача в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди 300 000 грн, отже позов підлягає задоволенню.
Відповідно до положень Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексуУкраїни щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020).
Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги стосуються суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а тому стягнення моральної шкоди на користь позивача проводиться без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц та у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог становить 300000 грн, а тому, з відповідача на користь держави слід стягнути 3000 грн судового збору.
Керуючись статтями 141, 258-260, 263-265 ЦПК України,-
Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 300 000 грн грошового відшкодування моральної шкоди, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 3000 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду виготовлено 01.11.2024.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Суддя Т.В. Кавун