РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря судового засідання Бівалькевич А.Р.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.11.2016 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 500,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунком. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбаченим договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідачем порушено зобов`язання за кредитним договором. Станом на 24.09.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 22 251,71 грн., яка складається з наступного: 17 694,86 грн. заборгованість за тілом кредит, 4 556,85 грн. заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 22 251,71 грн. станом на 24.09.2020 року та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала вказуючи про те, що грошові кошти з картки, на яку відбувалось зарахування кредиту у неї були викрадені третіми особами з приводу чого вона зверталась до правоохоронних органів та було заведено кримінальне провадження. Разом із тим у суді не заперечувала щодо підписання нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 22.11.2016 року, відкриття їй з цього приводу відповідних карткових рахунків із видачею карток та зарахування на них грошових коштів із встановленням кредитних лімітів відповідно до доданих до матеріалів справи довідок, які були досліджені в суді в присутності відповідачки.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням Керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2024 року, у зв`язку із тим, що суддя Прохоренко В.В., відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 20 липня 2023 року № 732/0/15-23 звільнена з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, справа передана на повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 року головуючим по справі визначено суддю Скрипніка Л.А..

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.02.2024 року цивільну справу прийнято до провадження та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 17.04.2024 року о 09.25 год..

Ухвалою суду від 17.04.2024 року вирішено перейти до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11.30 год. 01.08.2024 року.

Ухвалою суду від 17.09.2024 року за участю відповідача підготовче судове засідання по справі закрито, та справу призначено до судового розгляду на 26.11.2024 року об 11.00 год.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала вказуючи про те, що грошові кошти з картки у неї було знято у незаконний спосіб через що вона зверталася до правоохоронних органів. Разом із тим, у судовому засіданні, при дослідженні в присутності відповідача матеріалів справи, судом пред`являлись їй для огляду вищезгадана анкета-заява від 22.11.2016 року, паспорт споживчого кредиту від 19.12.2017 року та дані щодо актуалізації «Умов та правил надання банківських послуг», коли позивачами були уточнені анкетні дані відповідача, а саме 22.10.2019 року, ОСОБА_1 почала висловлювати сумнів про те, що наявні у матеріалах справи підписи належать саме їй, однак на роз`яснення суду відповідачу права заявити відповідне клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, жодних клопотань від неї на надійшло.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 22.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.11.2016 року, згідно з якою Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають Договір про надання банківських послуг між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту із наявним у ньому підписом відповідачки ( а.с. 14- 16).

Відповідачці було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримувала кредитні картки, що підтверджується відповідною довідкою банку (а.с. 12). Розміри кредитного ліміту змінювалися, зокрема 19.12.2017 року встановлено кредитний ліміт у 20 000,00 грн. а 28.01.2020 року розмір кредитного ліміту було збільшено до 22 500,00 грн., що підтверджується довідкою про змін умов кредитування та обслуговування картрахунком (а.с. 13). З приводу вказаних обставин у судовому засіданні заперечень від відповідачки не надходило та вона фактично визнала вказані обставини.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку (а.с. 57).

З дослідженої судом виписки за договором б/н щодо ОСОБА_1 станом на 29.09.2020 року починаючи від 19.12.2017 року вбачається як зарахування на відповідні карткові рахунки позивача коштів вищевказаних кредитних лімітів, так і користування ОСОБА_2 вказаними грошовими коштами починаючи з 23.01.2018 року і до 26.01.2020 року.

Отже, беручи до уваги той факт, що відповідач не заперечує отримання нею кредитних карток та користування кредитним коштами, зважаючи на наявність у справі виписки по картковому рахунку, а також особисто підписаної анкети-заяви №б/н від 22.11.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та відповідних Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від того ж числа, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідки про видані кредитні картки, що у сукупності підтверджує користування відповідачкою кредитними картками, зазначеними у довідці про видані картки, та зарахованими на них кредитними коштами, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі.

При цьому суд зауважує, що посилання відповідача про крадіжку її картки та вчинення шахрайських дій третіми особами не є достатньо обґрунтованим та не підтверджені належними доказами, адже додана нею копія витягу з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, сама по собі не є достатнім доказом для переконання, що карткою відповідачки користувалися інші особи, а не сам відповідачка. При цьому суд також бере до уваги те, що самою ж позивачкою, поруч із копією відповідного витягу було надано суду постанову про закриття вказаного у витягу кримінального провадження з огляду на те, що в ході виконання доручення слідчого оперативними співробітниками не надалось можливим встановити факт причетності конкретної особи до кримінального правопорушення.

Таким чином позичальник ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості за вказаним договором, який надано позивачем вбачається, що станом на 24.09.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 22251,71 грн., яка складається з наступного: 17694,86 грн. заборгованість за тілом кредита, 4 556,85 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 9-11).

При цьому у судовому засіданні відповідач не надала суду жодних доказів, та не заявила з цього приводу жодних клопотань, хоча відповідне право судом їй роз`яснювалось, зокрема щодо призначення по справі відповідної експертизи, які б спростовували наданий відповідачами розрахунок.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник умови кредитного договору не виконує, свою заборгованість по кредитному договору не погашає, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 610 ЦПК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом або виконуючи зобов`язання частково, відповідач порушує зобов`язання за цим договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Під час судового розгляду цієї справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги.

Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12,13,81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачкою і матеріалами справи не спростовані.

Суд бере до уваги як належний, допустимий, достовірний і достатній доказ розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, який ні відповідачем, ні матеріалами справи не спростовується.

Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту за користування кредитними коштами не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості є обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

У порядку ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2102,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 2,10,12,19, 141,247,258-259,263-265,268,273-279,280-284, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором від 22.11.2016 року № б/н станом на 24.09.2020 року у сумі 22 251 (двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят одна ) гривень 71 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; код ЄДРПОУ - 14360570) витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 (дві тисячі сто дві ) гриень 00 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2024 року.

Суддя Л.А. Скрипнік