Справа №155/361/24
Провадження № 2/345/586/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2024 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Марецької І.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Горохівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Довгун Н.В.,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.08.2008 між її сином ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. За час їх перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2020 року ОСОБА_2 припинила виконувати свій батьківський (материнський) обов?язок по вихованню та утриманню дітей. Також з цього часу припинилися і шлюбні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Зокрема, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 04.09.2020 у справі № 155/812/20 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано. Також вказаним судовим рішенням було вирішено, що спільних дітей залишити проживати із батьком ОСОБА_6 . 16.02.2021 Горохівським районним судом Волинської області у справі № 155/151/21 було постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітній дітей в розмірі частини з усіх видів її заробітку щомісячно. У лютому 2021 року ОСОБА_2 залишила місце свого проживання у с. Звиняче, переїхала у Івано-Франківську область та по сьогоднішній день не з?являлася у житті свої неповнолітніх дітей, котрі залишилися проживати із батьком. Останній 16.02.2023 був призваний на військову службу. З того часу діти продовжували та продовжують проживати за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 ) та фактично догляд та утримання останніх здійснює вона та її чоловік ОСОБА_8 . 10.01.2024 вони отримали сповіщення про те, що їхній син зник безвісти 09 січня 2024 року внаслідок підриву на мінно-вибуховому пристрої. Отже, протягом останнього року і на сьогоднішній день вона та її чоловік є особами, з якими проживають діти їхнього сина. Більше 3 років відповідачка жодного разу не бачила своїх трьох дітей, не піклується про них, не проявляє зацікавленості до їх життя, успіхів, стану здоров?я, фізичного і духовного розвитку, навчання, не забезпечує жодного матеріального утримання дітей. ОСОБА_2 як матір не виконує покладених на неї законом батьківських обов?язків, не бере жодної іншої участі у вихованні дітей, хоча будь-яких перешкод в цьому зі сторони батька та них не було.

Позивачка та її представник підтримали подану позовну заяву з підстав, викладених у ній, просили суд її задоволити.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Горохівської міської ради зазначила, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, а тому не заперечує щодо задоволення позову. Крім того, зазначила, що вона особисто спілкувалася з дітьми, і всі вони знають про розгляд даної справи і не заперечують щодо позбавлення їхньої мами батьківських прав щодо них, так як вона з ними не проживає і не турбується про них. Вони проживають з бабусею та дідусем і бажають надалі з ними проживати.

Відповідачка подала до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. При цьому позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що діти дійсно перебувають на повному утриманні та догляді у своїх бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_8 . Дітей вона не бачила останні 2 роки, оскільки в неї народилося ще 3 дітей у іншому шлюбі і вона фізично позбавлена можливості їх утримувати та виховувати. Їй відомі процесуальні наслідки визнання позову, вважає, що задоволення позову не порушує закону та не порушує її прав, і позбавлення батьківських прав буде здійснено з урахуванням, перш за все, інтересів дітей, котрі бажають залишитися за місцем свого проживання та навчання із батьками її попереднього чоловіка - ОСОБА_6 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 04.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

26.04.2024 та 06.05.2024 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Горохівської міської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Горохівської міської ради від 24.04.2024 № 114 (а.с. 78-82, 104-107).

07.05.2024 на електронну пошту суду надійшла копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутності та визнання позову в частині позбавлення її батьківських прав, оригінал вказаної заяви надійшов до суду поштою 09.05.2024 (а.с. 109, 109).

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідачка позов визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідача та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Син позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 11-13).

Відповідно до довідок, виданих директоркою Звиняченського ліцею Горохівської міської ради, від 17.01.2024 ОСОБА_9 навчається у 8 класі, ОСОБА_5 у 7 класі та ОСОБА_4 у 5 класі (а.с. 14-16).

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 04.09.2020 у справі № 155/812/20 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано. Дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати з батьком ОСОБА_6 (а.с. 18-19).

Судовим наказом Горохівського районного суду Волинської області від 16.02.2021 у справі № 155/151/21 було постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітній дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів її заробітку щомісячно (а.с. 17).

З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 16 від 16.01.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , а також діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 16.01.2024 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають спільно: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , які є пенсіонерами, їхній син - ОСОБА_6 , який проходить службу в ЗСУ, внуки - ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ОСОБА_2 проживала без реєстрації в житловому будинку ОСОБА_6 ОСОБА_2. 24.02.2021 вибула в АДРЕСА_2 , та вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги не надає. Діти були на утриманні батька, бабусі і дідуся (а.с. 21).

Згідно зі сповіщенням сім`ї № 109 від 10.01.2024 ОСОБА_8 повідомлено про те, що його син старший солдат ОСОБА_6 09 січня 2024 року зник безвісти внаслідок підриву на мінно-вибуховому пристрої в районі н.п. Новодарівка Пологівського району Запорізької області (а.с. 22).

Відповідачка за час проживання на території Звиняченської сільської ради зарекомендувала себе негативно. Покинула дітей напризволяще. Дітей доглядав та виховував батько до служби, а також бабуся та дідусь, що підтверджується характеристикою станом на 19.03.2020 (а.с. 23).

З характеристик, наданих директоркою Звиняченського ліцею Горохівської міської ради на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , встановлено, що останні за місцем навчання позитивно характеризуються. Батько та бабуся приділяють належну увагу вихованню дітей, постійно відвідують батьківські збори, підтримують зв?язок з класним керівником. Діти забезпечені всім необхідним шкільним приладдям. Тато постійно цікавився успіхами у навчанні дітей. Мама участі у шкільному житті дітей не приймає, не відвідує збори, з класним керівником на зв`язок не виходила (а.с. 24-26).

З висновку органу опіки та піклування Горохівської міської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Горохівської міської ради від 24.04.2024 № 114 встановлено, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей (а.с. 79-82, 104-107)

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей.

Оцінка суду:

вислухавши доводи сторони позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, зокрема у цій справі, належить звертати особливу увагу на вік дітей, наявність іншого з батьків чи близьких родичів, з`ясовувати відношення до дітей та емоційний зв`язок з матір`ю, наявність доходу у матері та реальну можливість забезпечити належний рівень виховання дітей, виявлення турботи про дітей, а також поведінку матері. З урахуванням цих обставин, суд повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дітей.

Безумовно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом, встановлено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не приймає участі у їх вихованні, не піклується про розвиток та навчання останніх.

Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті та вихованні дітей відповідачка у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надала, а навпаки визнала позовну вимогу про позбавлення її батьківських прав.

Суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, яке виражається у тому, що вона не спілкується з ними, що є необхідним для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отримання ними освіти.

У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі дітей, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дітей, матір яких не виявляє про них піклування. Поведінка матері відносно своїх дітей дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання останніх.

З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідатиме найкращим інтересам останніх, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Розподіл судових витрат між сторонами:

відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 150-152, 154,-155, 164, 171 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Горохівської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Горохівської міської ради, адреса: вул. Шевченка, 17 м. Горохів Волинської області, .

Повний текст судового рішення виготовлений 31.05.2024.

Суддя: