справа № 559/3623/24
провадження №2/566/434/24
03 грудня 2024 року селище Млинів Рівненської області
Млинівський районний Рівненської області
в складі : головуючого судді Лободзінського А.С.
при секретарі : Подолець Ю.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, в заочному порядку, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа по справі ТзОВ «Мілоан»,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТзОВ «Діджи Фінанс») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа ТзОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.05.2021 року, з власного волевиявлення з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності в особистому кабінеті на офіційному вебсайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТзОВ «Мілоан») ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту, яка була схвалена. Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит №104078647 від 13.05.2021 року з ТзОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачеві були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6000 гривень.
14.09.2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 08Т ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 104078647 від 13.05.2021 року на користь ТзОВ «Діджи Фінанс».
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі та судові витрати по справі.
У призначені для розгляду справи дату і час представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 67-68)
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. (а.с. 66) У встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подала.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача, враховуючи неявку відповідача без повідомлення її причин та неподання нею відзиву на позов, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 13 травня 2021 року між ТзОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №104078647, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 000 гривень строком на 30 днів з 13.05..2021 року по 12.06.2021 року. (а.с.11-17).
Як вбачається із платіжного доручення № 27620886 від 13.05.2021 року ТзОВ «Мілоан» виплатило відповідачу кошти за кредитним договором № 104078647 від 13.05.2021 року на загальну суму 6 000 гривень (а.с.46).
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із п. 6 кредитного договору від 13.05.2021 року цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Відповідь про надання пропозиції про укладання цього договору надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору в особистому кабінеті на сайті Товариства. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с.13).
Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Правилами абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідачем не подавався відзив на позов, відтак факт укладення кредитного договору в електронній формі не заперечувався.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір № 104078647 від 13.05.2021 року, укладений між ТзОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису. Без проставлення клієнтом відповідної відмітки про ознайомлення його з Внутрішніми правилами, йому не був би доступний договір для ознайомлення та підписання. Інакше кредитний договір про надання грошових коштів між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, оскільки відповідачем не надано доказів неукладання договору.
14 версеня 2021 року між ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТзОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 08Т про відступлення права вимоги за кредитними договорами, згідно реєстру боржників було передано право вимоги до відповідача.
Судом досліджено витяг з додатку до Договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 року з якого вбачається, що ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло та прийняло право грошової вимоги до ОСОБА_1 згідно кредитного договору №104078647 від 13.05.2021 року року на загальну суму заборгованості 25 800,00 гривень. (а.с.33).
Розглядаючи обгрунтованість вказаних розрахунків, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Вказаний висновок було підтверджено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.
Враховуючи, що доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем суду не надано, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 гривень простроченої заборгованості за тілом кредиту, а також нарахованих процентів у межах тридцятиденного строку кредитування.
Кредит відповідачу надано строком на 30 днів, дата повернення кредиту 12 червня 2021 року. Проценти за користування кредитом згідно п.1.5.2. Договору становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, відтак в межах визначеного договором строку кредитування - 30 днів, сума заборгованості відповідача за відсотками становить 1800,00 гривень. (6000х1% = 60 грн. х 30 днів)
Щодо нарахування процентів первісним кредитором за межами строку кредитування ( неправомірне користування кредитними коштамии) в період з 13.06.2021 по 11.09.2024 на загальну суму 18 000 грн. суд відмічає наступне.
Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування , має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.
Матеріали справи не містять вимоги кредитодавця щодо сплати ОСОБА_1 нарахованих згідно п.4.2. Договору процентів, відтак, не доведено, що обов`язок в останньої щодо їх виплати настав.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсотках на загальну суму 1 800,00 гривень, а в стягненні іншої частини нарахованих відсотків на суму 18 000 грн., слід відмовити.
Що стосується стягнення судових витрат з відповідача слід зазначити наступне.
Згідно з положеннями ч.1, п.1, 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як передбачено Цивільним процесуальним кодексом, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин сторона у справі повинна надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені позивачем є необґрунтованими, оскільки документально не підтверджені та не доведені належними доказами, а саме, до матеріалів справи не долучено квитанції, прибуткового касового ордеру, чи платіжного доручення, які б підтверджували те, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, а тому суд вважає, що вказана сума не підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 ..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 516, 612 ,625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 282-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа ТзОВ «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя