ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3632/24 Справа № 213/2522/23 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Остапенко В.О.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року у справі № 213/2522/23 позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» () на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 27 801,88 гривень задоволено.

На підставі вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист №213/2522/23 від 07 вересня 2023 року, який направлено для примусового виконання до Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження №73220570.

Станом на теперішній час рішення Інгулецького районного суду від 07 вересня 2023 року не виконано.

Відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» () змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» () та, відповідно, адресу свого місце знаходження.

До зміни назви та свого місцезнаходження відбулася реорганізація боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» () шляхом виділу з нього Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», яка завершена 08 травня 2023 року.

Рішенням № 07/03 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) від 07 березня 2023 було вирішено, виділити з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ». Передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» активи та пасиви, у вигляді частини майна ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», згідно з розподільчим балансом (пункт 1). Створено Комісію з виділу. Уповноважено Голову Комісії з виділу, здійснити всі необхідні заходи для виділу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», відповідно до чинного законодавства та в порядку, встановленому статутом товариства (пункт 2).

11 квітня 2023 року Головою Комісії з виділу складено та посвідчено в нотаріальному порядку розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) у зв`язку з виділом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються.

12 квітня 2023 року відбулась державна реєстрація, створеного в результаті виділення, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» ().

Зазначає, що створене Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» (), яке є правонаступником по майновим і немайновим правам та обов`язкам ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» () згідно з розподільчим балансом від 11 квітня 2023 року несе субсидіарну відповідальність по обов`язкам ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» (), відповідно статті 109 Цивільного кодексу України.

У зв`язку з викладеним, просив замінити сторону (боржника) виконавчого провадження №73220570 з виконання виконавчого листа № 213/2522/23 від 07 вересня 2023 року, виданого Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» () на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 27 801,88 гривень на двох боржників - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» (, юридична адреса: 07701 Київська область, Бориспільський район, м. Яготин, вул. Незалежності, 22) як основного боржника і Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» (, юридична адреса: 50019, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, буд.46) як субсидіарного боржника.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року заява ОСОБА_1 задоволена.

Замінено сторону (боржника) виконавчого провадження № 73220570 з виконання виконавчого листа № 213/2522/23 від 07 вересня 2023 року, виданого Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» () на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 27801,88 грн., на двох боржників - Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23», , юридична адреса: 07701 Київська область, Бориспільський район, м. Яготин, вул. Незалежності, 22, як основного боржника, і Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», , юридична адреса: 50019, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, буд. 46, як субсидіарного боржника.

В апеляційній скарзі ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не повідомив Товариство про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження. Вказує, що внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, судом зроблено хибний висновок, що на рівні з ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», як основним боржником (відповідачем) у даній справі, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», як субсидіарний боржник, має нести матеріальну відповідальність перед позивачем ОСОБА_1 . Зазначає, що апелянт ніколи не був роботодавцем позивача, та не набував зобов`язань з виплати йому заробітної плати при звільненні, за розподільчим балансом, відповідно до вимог ст. 109, 619 ЦК України.

Вказує на те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», яке нині має назву ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», і яке не розрахувалось з ним при звільненні. Натомість, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» ніколи не було роботодавцем позивача.

Наголошує на тому, що з наявних у справі документів видно, що жодних зобов`язань з виплати заробітної плати працівникам, у тому числі звільненим ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» жодному з трьох його правонаступників, утворених внаслідок виділу, не передавало. Вказує, що ТОВ «ПРОМИСЛОВІ -РЕМОНТИ» та інші правонаступники, утворені в результаті виділу з основного боржника, не можуть нести субсидіарну відповідальність, оскільки належним боржником і стороною виконавчого провадження є ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» (попередня назва ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ») щодо заборгованості по заробітній платі, яка стягнута на користь ОСОБА_1 рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року у справі № 213/2522/23, оскільки вони виникли до виділу та створення нової юридичної особи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Відповідно ч.1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Процесуальне законодавство містить норму тільки щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, яка розрахована на випадок, коли сторона виконавчого провадження вибуває з відповідних матеріальних правовідносин, до яких натомість вступає правонаступник цієї сторони. При цьому процесуальним законодавством не враховано, що у певних випадках до матеріальних правовідносин може вступити й інша особа як боржник, хоч сторона виконавчого провадження з цих правовідносин і не вибуває.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15).

Частиною 3 статті 109 ЦК України передбачено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням. (ч.4ст. 109 ЦК України)

Після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятись щодо обох цих боржників.

Зі змісту положень ч. 3, 4 ст. 109 ЦК України видно, що субсидіарна відповідальність нової юридичної особи, створеної шляхом виділу з основного боржника, може наставати щодо зобов`язань, які виникли до виділу та створення нової юридичної особи.

Подібні положення містяться в частині 5 статті 55 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», де визначено, що товариство, створене внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями товариства, з якого здійснено виділ, які згідно з розподільним балансом не перейшли до товариства, створеного внаслідок виділу (тобто за зобов`язаннями, які виникли у товариства, з якого здійснюється виділ, перед виділом, але не перейшли до товариства, що виділилося) Товариство, з якого здійснено виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільним балансом перейшли до товариства, створеного внаслідок виділу.

Отже, оскільки внаслідок виділу зберігається і юридична особа, з якої було здійснено виділ, і створюється нова юридична особа, в законі закріплено положення про взаємну субсидіарну відповідальність зазначених юридичних осіб за зобов`язаннями, боржником за якими була юридична особа, з якої здійснено виділ, та які існували перед виділом.

Статтею 619 ЦК України визначено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Субсидіарна відповідальність має місце у зобов`язаннях з множинністю осіб на стороні боржника.

Додатковий характер відповідальності полягає в тому, що кредитор перш за все має пред`явити вимогу основному боржнику і очікувати від нього виконання або виплати, що являють собою прояв цивільно-правової відповідальності.

Якщо вимога кредитора в повному обсязі задоволена основним боржником, додатковий боржник до відповідальності не притягується. Тобто, пред`явлення кредитором вимоги до додаткового (субсидіарного) боржника можливе в двох випадках: 1) якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора, незалежно з якої причини він надав таку відмову; 2) якщо кредитор не одержав від основного боржника в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу.

Розумність строку для надання відповіді на пред`явлену вимогу залежить від ситуації, в якій така вимога пред`являється, та має бути оцінена в кожному окремому випадку.

Отже, субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом із боржником відповідають у випадках, передбачених законом або договором.

Таким чином, кредитор, у випадку відмови у задоволені вимоги основного боржника про сплату заборгованості за певним зобов`язанням або неотримання у розумний строк вимоги від основного боржника на пред`явлену вимогу, наділений правом пред`явити вимогу як до основного боржника (у даному випадку ТОВ «ПРОМИСЛОВІ -РЕМОНТИ», назву якого на теперішній час змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23») так і до субсидіарного (додаткового) боржника (в даному випадку ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ».

Субсидіарний боржник є не правонаступником основного боржника, а особою, яка є додатково відповідальною за зобов`язанням основного боржника в силу прямого припису закону.

Законодавець врегулював питання забезпечення прав позивача (стягувача) як кредитора товариства у випадку виділу з такого, пов`язавши можливість здійснення процедури виділу із задоволенням вимог кредитора. Також під час судового розгляду кредитор як позивач наділений процесуальним правом звертатися до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення свого позову, якщо існують обставини, які істотно ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 213/2797/23.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, яким було надано оцінку судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, залишенню без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 383,384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 травня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста