Справа № 333/9146/23
Провадження № 2/333/1194/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районни суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участі секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

17.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 190 000,00 грн., посилаючись на те, що відповідач, згідно із розпискою від 20.01.2021 року зобов`язувався повернути кошти позивачу 21.12.2021 року, але до теперішнього часу борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.01.2021 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою від 20.01.2021 року. Розписка була складена у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За умовами договору ОСОБА_2 отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. та зобов`язався повернути борг у строк до 21.12.2021 року.

Посилаючись на те, що відповідач ухилявся від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, позивач просив стягнути з нього борг за договором позики від 20.01.2021 року в розмірі 190 000,00 грн.

Ухвалою судді від 31.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09.02.2024 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

07.02.2024 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що позов визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою від 20.01.2021 року (а.с. 5).

За умовами договору ОСОБА_2 отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. та зобов`язався повернути борг у строк до 21.12.2021 року.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законом, зокрема з договорів та інших правочинів.

З положень статей 1046, 1047ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не збігатися з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передання коштів у борг (правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09.02.2022 року у справі № 523/11575/16 та від 23.02.2022 року у справі № 639/4467/18).

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини (ст. 1051 ЦК України).

Зі змісту розписки від 20.01.2021 року (складеною та підписаною особисто відповідачем, що визнано останнім) вбачається воля сторін на укладення саме договору позики. Цією розпискою підтверджено фактичне отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів у розмірі 190 000,00 грн., а також встановлено строк повернення позики.

Таким чином, між сторонами дійсно виникли відносини позики.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ч. ч. 1-3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Крім цього, згідно з ч. ч. 1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК Українив разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 190 000,00 грн. боргу за договором позики.

Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 1 900,00 грн., проте зазначена вимога відсутня, тому суд її не розглядає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо-переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) борг за договором позики від 20 січня 2021 року в розмірі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик