Справа № 598/2494/23
провадження № 2/598/81/2024
РІШЕННЯ

іменем України

"04" червня 2024 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Левків А.І.

за участю секретаря Яциковської О.Р.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Збаража в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Зокрема, позивачка просить стягнути з відповідача в її користь 30908 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини із всіх видій його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2015 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Відповідач ОСОБА_2 аліменти своєчасно не сплачувались, внаслідок чого, станом на 06 жовтня 2023 року виникла заборгованість по сплаті аліментів на суму 70746,90 грн.. Сума неустойки (пені) відповідача за прострочення сплати аліментів з серпня 2015 року по жовтень 2023 року становить 30908 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 22 травня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак від її представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від його представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просить відмовити.

У відзиві на позов відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а внаслідок його важкого матеріального становища, а тому у нього не настає відповідальність за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені).

Судом встановлено наступне.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини із всіх видій його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2015 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с.13-15).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 06 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 70746,90 грн. (а.с.17).

Сума пені за прострочення сплати аліментів розрахована позивачкою за період з серпня 2015 року по травень 2023 року становить 30908 грн.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третястатті 181 СК України).

У будь якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, в разі несплати аліментів у поточному місяці, - з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19.

Враховуючи викладене, для застосування щодо платника аліментів неустойки (пені) необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця.

Відповідачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з незалежних від нього причин, а він в свою чергу вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивачки 30908 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1073,60 грн. судового збору, оскільки позивачка звільнена від його сплати.

Також позивач просить стягнути з відповідача 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 30 ч. 3 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу по даній справі, представлену представником позивача, ним було затрачено 14 годин часу на підготовку та складення документів, а також він брав участь у двох судових засіданнях і в загальному оцінює свою роботу у 20000 грн..

Однак з таким розрахунком суд в повній мірі не може погодитись, оскільки вважає затрати часу на окремі дії неспівмірними, а також він приймав участь у двох судових засіданнях, які тривали незначну кількість часту та були відкладними.

Враховуючи наведене, а також характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторонни, ціни позову, суд вважає за необхідне стягнути з позивача в користь відповідача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 180, 196 СК України, суд,

ухвалив :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 30908 (тридцять тисяч дев`ятсот вісім) гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 користь держави 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 8000 (вісім тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 04 червня 2024 року.

СУДДЯ Андрій ЛЕВКІВ