Провадження №2/523/1613/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє особисто та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю майна, відшкодування завданої моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 , яка діє особисто та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивака посилається на наступні обставини. Так 05.06.2014 р. року між ОСОБА_1 (надалі за текстом - Позивач) та ОСОБА_3 (надалі за текстом - Відповідач) було зареєстровано шлюб.

27.04.2016 р. у сторін народилася донька - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.05.2016 р.

01.08.2017 р., Суворовським районним судом м. Одеси, було ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (справа № 523/6171/17). Рішення набрало законної сили.

01.03.2019 р. Суворовським районним судом було постановлено рішення у справі №523/15462/16-ц, яким

Позови ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, укладений 14 вересня 2016 року в Територіальному сервісному центрі № 5146 регіонального сервісного центру МВС в Одеській області за № 5146/2016/067882 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по частині за кожним - квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску.

Визнати спільним сумісним зобов`язанням подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по частині за кожним борг у розмірі 44400 доларів США перед ОСОБА_7 за борговою розпискою від 03.10.2014 року.

Спільне сумісне майно та зобов`язання подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поділити в натурі, наступним чином:

Виділити ОСОБА_3 у право власності квартиру АДРЕСА_1 визнавши за ним право власності та зобов`язання за борговою розпискою від 03.10.2014 року перед ОСОБА_7 у розмірі 44400 доларів США.

Виділити ОСОБА_4 автомобіль Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, визнавши за нею право власності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10712 доларів США по курсу НБУ на день винесення рішення в гривневому еквіваленті різницю вартості часток майна та боргового зобов`язання.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні самостійних вимог третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подали відповідні апеляційні скарги.

05.03.2020 р., Одеський апеляційний суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, повернення рухомого майна у спільну сумісну власність подружжя, поділ рухомого майна, визнання права власності на транспортний засіб відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному рухомому майні задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошову компенсацію в сумі 135812 грн. 17 коп. вартості частки у спільному рухомому майні транспортному засобі автомобілі марки «Hyundai Sonata» В-Седан, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_6 про поділ нерухомого майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (у шлюбі Прутіян) квартиру АДРЕСА_2 , набуту на ім`я ОСОБА_8 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) та ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), посвідченого 16 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №2640.

Поділити нерухоме майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (у шлюбі Прутіян).

В порядку поділу нерухомого майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на частку квартири АДРЕСА_3 , що складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 86,5 кв.м житловою площею 42,5 кв.м та розташована в будинку АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на частку квартири АДРЕСА_3 , що складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 86,5 кв.м житловою площею 42,5 кв.м та розташована в будинку АДРЕСА_4 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (у шлюбі Прутіян) на квартиру АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ меблів та побутової техніки відмовити.

Вимоги третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) борг за договором позики в сумі 746700 грн. 00 коп., що по курсу НБУ станом на 5 березня 2020 року 24,89 грн. за 1 долар США еквівалентно 30000 доларів США.

Апеляційний судом також відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_3 у поділі іншого рухомого майна подружжя, а саме меблів, речей, побутової техніки тощо, так як перелік такого майна, його вартість не вказані, наявність майна в натурі не підтверджена, способи поділу меблів, побутової техніки, інших речей тощо не зазначено. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 можуть за домовленістю між собою поділити предмети домашнього вжитку, чи звернутися до суду для поділу такого майна, однак належним чином підготувавши щодо цього майна вимоги

Не погодившись з постановою Одеського апеляційного суду від 05.03.2020 р., ОСОБА_10 звернувся з відповідною касаційною скаргою, в якій просив постанову Одеського апеляційного суду від 05.03.2020 р - скасувати, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2019 р. - залишити без змін.

09.06.2021 р., колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду було ухвалено постанову, якою в задоволені касаційної скарги було відмовлено, постанову Одеського апеляційного суду від 05.03.2020 - залишено без змін.

Позивачка стверджує, що після розлучення, донька - ОСОБА_2 постійно мешкала з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак, 26.07.2021 р. - 27.07.2021 р., коли ОСОБА_1 з донькою не було вдома, відімкнувши двері своїм ключем, ОСОБА_10 вивіз належне їм майно, а саме: холодильник сріблястого кольору фірми «Samsung», стіл скляний, стільці - 8 шт., мікрохвильову піч фірми «Gorenje», стіл дерев`яний молочного кольору, комод дитячий молочного кольору, дитячу краватку дерев`яну, молочного кольору, два матраца дитячих, дитячі речі, пральну машину білого кольору фірми «Gorenje», пилосос червоного кольору, що унеможливлює на даний час проживання в вищезазначеній квартирі разом з дитиною.

Враховуючи дані дії відповідача, ОСОБА_1 вимушена переїхати разом з дитиною до квартири, яка належить на праві приватної власності її батьку - ОСОБА_11 , а саме в квартиру АДРЕСА_6 .

В жовтні 2021 р., приїхавши до своєї квартири, ОСОБА_1 виявила, що з квартири зникли й інші речі.

Всього за цей час ОСОБА_12 було вивезено речі приблизною вартістю 93 900 гривень, а саме:

1.Холодильник сріблястого кольору фірми «Samsung» - 15000 грн.;

2.Пральну машину білого кольору фірми «Gorenje» - 8000 грн.;

3.Мікрохвильову піч фірми «Gorenje» - 2400 грн.;

4.Пилосос червоного кольору - 3000 грн.;

5.Стіл скляний білого кольору - 3800 грн.;

6.Стільці - 8 шт. 700 грн х8 = 5600 грн.;

7.Стіл дерев`яний молочного кольору - 1700 грн.;

8.Диван молочного кольору - 15000 грн.;

9.Люстра - 8000 грн.;

10.Дзеркало в ванну кімнату - 4000 грн

11.Маршрутизатор білого кольору фірми TP-LINK - 530 грн.;

12.Комод дитячий молочного кольору - 5000 грн.;

13.Дитяче ліжко дерев`яне молочного кольору - 5000 грн.;

14.Два матраца дитячих (наповнювач кокосова стружка, гречана стружка) по 980 грн = 1960грн.;

15.Дитячі речі ( всього на суму 6060 грн);

16.Плаття рожевого кольору бальне - 450 грн.;

17.Сукні сріблястого кольору - 400 грн.;

18.Сукні білого кольору фірми Н&т - 750 грн.;

19.Теплий спортивний костюм - 650 грн.;

20.Джинсова куртка - 600 грн.;

21.Джинси 2 пари по 400 грн =800 грн.;

22.Светр рожевого , синього, сірого кольору по 350 грн.;

23.Повзунки 8 пар по 100 грн =800 грн.;

24.Сорочки 7 одиниць по 80 грн =560 грн.;

25.Конверт дитячий 700 грн.;

26.Дитячі іграшки (всього на суму 5050 грн);

27.Розвивальний ігровий центр - 750 грн.;

28.Паровоз різнокольоровий - 450 грн.;

29.Килим для немовлят рожевого кольору - 350 грн.;

30.Музичні іграшка в ліжко - 540 грн.;

31.Набір бортиків у ліжко зеленого кольору - 460 грн.;

32.Розвивальний центр - 650 грн.;

33.Радіо няня білого кольору - 900 грн.;

34.Брязкальця 6 од. по 50 грн =300 грн.;

35.М`яка іграшка вини пух - 300 грн.;

36.М`яка іграшка ведмедик - 350грн.;

37.Заколисуючий центр молочного кольору 3800 грн

Всього: 93900 (дев`яноста три тисячі дев`ятсот) гривень.

Факт вивезення речей може підтвердити ОСОБА_13 - голова правління ОСМ «Пішонівське - 2009», ОСОБА_14 - подруга та колега Позивача, місце проживання: АДРЕСА_7 .

Окрім того, факт вивезення речей саме ОСОБА_12 підтверджується відео з камер відео спостереження, розташованих в парадній та біля будинку АДРЕСА_4 .

Іграшки, меблі та одяг їх спільної доньки - ОСОБА_2 , які були вивезені з квартири Відповідачем, є її особистою власністю.

На підставі викладеного, позивачка просить :

1.Поділити майно подружжя, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , яке складається з меблів, техніки та предметів інтер`єру в розмірі 59 030 (п`ятдесят дев`ять тисяч тридцять) гривень;

2.Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_8 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 грошову компенсацію вартості незаконно вивезених ОСОБА_12 меблів, техніки та предметів інтер`єру, в розмірі 29 515 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень.

3.Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову компенсацію вартості незаконно вивезених ОСОБА_12 особистих речей, а саме: меблів, іграшок, одежі ОСОБА_2 , в розмірі 26 870 (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят) гривен.

Позиція відповідача.

ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, та, в свою чергу, звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю майна, відшкодування завданої моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 посилався на наступні обставини.

З ОСОБА_1 він перебував у шлюбі з 05 червня 2014 року до 01 серпня 2017 року, однак з 2015 року між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини.

Оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тривав судовий спір щодо розподілу спільного майна подружжя, ОСОБА_1 переїхала проживати до своїх батьків, а він продовжував мешкати в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Факт проживання ОСОБА_1 за іншою адресою підтверджується різними документами, поданими нею особисто в межах інших цивільних справ, які знаходились на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси.

Зокрема, довідка від 22.09.2016 за вих. № 440 про склад сім`ї, видана Олексіївською сільською Радою Подільського району Одеської області про те, що ОСОБА_1 1994 року народження не зареєстрована, але мешкає в АДРЕСА_9 (копія додається).

17.10.2016за №12951 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, Хаджибеївським відділом поліції м. Одеси зареєстрована заява ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 приїхавши за адресою: АДРЕСА_5 , змінила вхідний замок в квартирі та винесла його особисті речі та документи, що підтверджується копією талону повідомлення № 031476.

Свій вчинок вона мотивувала тим, що не буде повертати ОСОБА_3 документи та інше майно до тих пір, поки він не залишить їй житло, тому він змушений був отримувати дублікати документів.

21.10.2016за вих. № 22777, суддя Суворовського районного суду м. Одеси І.В. Сувертак направив запит до Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області, з відповіді на який вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 було за адресою: АДРЕСА_9 (копія додається).

25.10.2016за вих. № 08/8963 Службою у справах дітей Одеської міської ради здійснено обстеження можливих умов проживання малолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5 , про що комісією складено відповідний акт. Під час обстеження умов зафіксовано, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає та ОСОБА_3 додатково проінформовано щодо проживання малолітньої доньки за адресою: Одеська область, Подільський район, село Олексіївка звертатись до служби у справах дітей Котовської райдержадміністрації за адресою: АДРЕСА_10 , що підтверджується копією акту обстеження та повідомлення.

17.10.2016 ОСОБА_1 направила до суду уточнену позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, в якій зазначена адреса фактичного проживання: АДРЕСА_9 .

Отже відомості, що вказані в позовній заяві ОСОБА_1 , про те, що вона та її донька проживали постійно за адресою: АДРЕСА_5 , не відповідають дійсності.

В серпні 2019 року повернувшись з роботи, ОСОБА_3 помітив, що у квартирі, в якій він проживає відсутня частина меблів, кухонний посуд, мікрохвильова піч люстра в коридорі та інші речі.

Від третіх осіб ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_1 вивезла зазначене майно з квартири, оскільки облаштовує свою нову квартиру, яку для неї придбав її батько в гарному районі міста в новому будинку на Люстдорфській дорозі.

Інформація про придбання нерухомості підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, отриманого в порядку загального доступу 17.02.2020 № інформаційної довідки: 200467230, згідно якої 04.07.2019 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзарем О.Ю. внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11 .

Проглянувши в інтернеті новобудови, ОСОБА_3 побачив, що 25 серпня 2019 року о 19 год.45 хв. ОСОБА_1 залишила відзив майстрам компанії РСУ, зі словами подяки за якісно зроблені ремонтні роботи в її новому помешканні, зокрема слова вдячності адресовані прорабу ОСОБА_16 та менеджеру ОСОБА_17 .

ОСОБА_3 вважає, що вищевказані речі перебувають у ОСОБА_1 , оскільки саме вона вивезла з квартири АДРЕСА_1 про що свідчать і додані нею до матеріалів її позовної заяви документи. Зокрема, копія гарантійного листа на мікрохвильову піч, холодильника та іншого майна, а тому

ОСОБА_3 також посилається на те, що ОСОБА_1 по іншому провадженні надала до Суворовського райсуду міста Одеси довідку від 02.07.2021 за вих. № 110, видану Одеським дошкільним навчальним закладом «Ясла-Садок» № 140 Одеської міської ради Одеської області відповідно до якої ОСОБА_2 відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-Садок» № 140 Одеської міської ради Одеської області з 15.03.2021 по теперішній час (станом на 02.07.2021). Адреса розташування: АДРЕСА_12 . Тобто, ясла-садок неподалік її нового житла.

В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 посилається на те, ним було придбано: диван, комод для зберігання речей, а також пральна машинка та дзеркало в ванну кімнату.

Факт набуття вищевказаних речей та повного припинення сімейних відносин можуть підтвердити свідки: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та інші.

Відповідач також посилається на те, що жодних квитанцій на придбання зазначених речей, стосовно їх вартості до позовної заяви ОСОБА_1 не додано, що свідчить про неналежність доказів.

ОСОБА_3 посилається на те, що інформація про те, що він забрав особисті дитячі речі дитини була поширена відповідачем в присутності мешканців будинку, серед яких були і друзі, і сусіди.

Вищевказана інформація, що відповідач зі спірного помешкання вивіз речі ОСОБА_1 ганьблять його як людину і дискредитують як лікаря. Поширення даної інформації порушення немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив:

1.В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації від 02.12.2021 відмовити.

2.Визнати диван, комод для зберігання речей, пральну машинку та дзеркало в ванну кімнату майном, яке належить позиву на праві особистої власності набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

3.Визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_3 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 про винесення її та дитячих речей з квартири під АДРЕСА_1 .

4.Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_3 недостовірну інформацію, шляхом озвучення правди в залі судового засідання.

5.Притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за надання до суду недостовірних доказів.

6.Зобов`язати свідка ОСОБА_13 , як голову правління ОСМД «Пішонівське - 2009» надати до суду документи про спожиту електроенергію, воду та теплопостачання в період з 2020 по 2021 роки включно, в квартирі під АДРЕСА_1 .

7.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 300 000 грн. та судовий збір.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також пояснила, що ОСОБА_3 беї її відома та дозволу забрав з квартири АДРЕСА_1 побутову техніку, меблі та ін. майно, яке було придбано у шлюбі. Окрім того, він забрав особисті дитячі речі дитини та її меблі. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 просила залишити без задоволення, оскільки майно, яке просить визнати відповідач особистою приватною власністю є спільним сумісним майном. Окрім того, він фактично самостійно забрав дане майно собі, але при цьому він не надав їй жодної компенсації. Позовні вимоги в частині визнання недостовірної інформації вона просить також залишити без задоволення, оскільки інформація про факти вивезення майна відповідаює дійсності. В останнє судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 просив позовні вимоги залишити без задоволення, оскільки він забирав з квартири виключно власні речі, а побутову техніку вивезла саме позивачка ОСОБА_1 .. Окрім того, він вважає, що вона встановила дану техніку в іншій квартирі. ОСОБА_3 також пояснив, що ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 останні роки не проживала, а тому дитячих речей в квартирі не було, а тому він дитячі речі не забирав. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_1 .

05.06.2014 р. року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

27.04.2016 р. у сторін народилася донька - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.05.2016 р.

01.08.2017 р., Суворовським районним судом м. Одеси, було ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (справа № 523/6171/17).

01.03.2019 р. Суворовським районним судом було постановлено рішення у справі №523/15462/16-ц у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.03.2020 р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2019р. було скасовано, та було вирішено:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, повернення рухомого майна у спільну сумісну власність подружжя, поділ рухомого майна, визнання права власності на транспортний засіб відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному рухомому майні задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошову компенсацію в сумі 135812 грн. 17 коп. вартості частки у спільному рухомому майні транспортному засобі автомобілі марки «Hyundai Sonata» В-Седан, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_6 про поділ нерухомого майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (у шлюбі Прутіян) квартиру АДРЕСА_2 , набуту на ім`я ОСОБА_8 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) та ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), посвідченого 16 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №2640.

Поділити нерухоме майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (у шлюбі Прутіян).

В порядку поділу нерухомого майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на частку квартири АДРЕСА_3 , що складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 86,5 кв.м житловою площею 42,5 кв.м та розташована в будинку АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на частку квартири АДРЕСА_3 , що складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 86,5 кв.м житловою площею 42,5 кв.м та розташована в будинку АДРЕСА_4 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (у шлюбі Прутіян) на квартиру АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ меблів та побутової техніки відмовити.

При цьому, апеляційний суд відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_3 у поділі іншого рухомого майна подружжя, а саме меблів, речей, побутової техніки тощо, так як перелік такого майна, його вартість не вказані, наявність майна в натурі не підтверджена, способи поділу меблів, побутової техніки, інших речей тощо не зазначено. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 можуть за домовленістю між собою поділити предмети домашнього вжитку, чи звернутися до суду для поділу такого майна, однак належним чином підготувавши щодо цього майна вимоги.

Позивачка стверджує, що після розлучення, донька - ОСОБА_2 постійно мешкала з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_5 .

Позивачка стверджує, що вона була вимушена переїхати разом з дитиною до квартири, яка належить на праві приватної власності її батьку - ОСОБА_11 , а саме в квартиру АДРЕСА_6 .

Однак в матеріалах справи є докази того, що ОСОБА_8 та малолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали у 2016р. без реєстрації за адресою: АДРЕСА_9 ., а саме копія довідки Олексіївської сільської Ради Подільського району Одеської області від 22.09.2016р. № 440.

Окрім того, наявна копія заяви ОСОБА_8 від 29.09.2016р. на ім`я Директора Одеського обласного центру екстреної медичної допомоги і медицини катастроф, в якій вказана фактичне місце проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_9 .

В матеріалах справи також наявна копія акту обстеження умов проживання від 22.10.2016р., в якому зазначено, що у квартирі АДРЕСА_1 є окрема кімната для дитини, власне спільне місце, дитина забезпечена всім необхідним.

ОСОБА_3 також було надано до суду копію уточненої позовної заяви ОСОБА_8 від 17.10.2017р. в якій вона посилалась на адресу свого місця проживання- АДРЕСА_9 .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 , що вона після розірвання шлюбу постійно мешкала з донькою за адресою: АДРЕСА_5 не відповідає дійсності.

Суд, оцінивши надані докази, пояснення сторін, та свідків, приходить до висновку, що сторони мали спільний доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_5 у якій залишились їх особисті речі. Однак ОСОБА_1 постійно в квартирі не проживала, а періодично відвідувала квартиру.

Вищевказаний підтверджується поясненнями сторін, а також наданими фотографіями.

Позивачка стверджує, що 26.07.2021 р. - 27.07.2021 р., коли ОСОБА_1 з донькою не було вдома, відімкнувши двері своїм ключем, ОСОБА_10 вивіз належне їм майно, а саме: холодильник сріблястого кольору фірми «Samsung», стіл скляний, стільці - 8 шт., мікрохвильову піч фірми «Gorenje», стіл дерев`яний молочного кольору, комод дитячий молочного кольору, дитячу краватку дерев`яну, молочного кольору, два матраца дитячих, дитячі речі, пральну машину білого кольору фірми «Gorenje», пилосос червоного кольору, що унеможливлює на проживання в вищезазначеній квартирі разом з дитиною.

В судовому засіданні було відтворено відеозапис з камер спостереження будинку АДРЕСА_4 , з яких убачається, що відеозапис ведеться 26.07.2021 р. з ліфта виносить дитяче ліжко, а з відеозапису від 27.07.2021р. убачається, що виноситься пральна машинка та частина шафи.

Позивачка стверджує, що в жовтні 2021 р., приїхавши до своєї квартири, ОСОБА_1 виявила, що з квартири зникли й інші речі.

Всього за цей час ОСОБА_12 було вивезено речі приблизною вартістю 93 900 гривень, а саме:

1.Холодильник сріблястого кольору фірми «Samsung» - 15000 грн.;

2.Пральну машину білого кольору фірми «Gorenje» - 8000 грн.;

3.Мікрохвильову піч фірми «Gorenje» - 2400 грн.;

4.Пилосос червоного кольору - 3000 грн.;

5.Стіл скляний білого кольору - 3800 грн.;

6.Стільці - 8 шт. 700 грн х8 = 5600 грн.;

7.Стіл дерев`яний молочного кольору - 1700 грн.;

8.Диван молочного кольору - 15000 грн.;

9.Люстра - 8000 грн.;

10.Дзеркало в ванну кімнату - 4000 грн

11.Маршрутизатор білого кольору фірми TP-LINK - 530 грн.;

12.Комод дитячий молочного кольору - 5000 грн.;

13.Дитяче ліжко дерев`яне молочного кольору - 5000 грн.;

14.Два матраца дитячих (наповнювач кокосова стружка, гречана стружка) по 980 грн = 1960грн.;

15.Дитячі речі ( всього на суму 6060 грн);

16.Плаття рожевого кольору бальне - 450 грн.;

17.Сукні сріблястого кольору - 400 грн.;

18.Сукні білого кольору фірми Н&т - 750 грн.;

19.Теплий спортивний костюм - 650 грн.;

20.Джинсова куртка - 600 грн.;

21.Джинси 2 пари по 400 грн =800 грн.;

22.Светр рожевого , синього, сірого кольору по 350 грн.;

23.Повзунки 8 пар по 100 грн =800 грн.;

24.Сорочки 7 одиниць по 80 грн =560 грн.;

25.Конверт дитячий 700 грн.;

26.Дитячі іграшки (всього на суму 5050 грн);

27.Розвивальний ігровий центр - 750 грн.;

28.Паровоз різнокольоровий - 450 грн.;

29.Килим для немовлят рожевого кольору - 350 грн.;

30.Музичні іграшка в ліжко - 540 грн.;

31.Набір бортиків у ліжко зеленого кольору - 460 грн.;

32.Розвивальний центр - 650 грн.;

33.Радіо няня білого кольору - 900 грн.;

34.Брязкальця 6 од. по 50 грн =300 грн.;

35.М`яка іграшка вини пух - 300 грн.;

36.М`яка іграшка ведмедик - 350грн.;

37.Заколисуючий центр молочного кольору 3800 грн

Всього: 93900 (дев`яноста три тисячі дев`ятсот) гривень.

Судом в судовому засіданні було відтворено запис з камер спостереження будинку АДРЕСА_4 , з яких убачається, що відеозапис ведеться 12.10.2021.

З запису убачається, що ОСОБА_3 спільно з іншими чоловіками виносить з парадної частини дивану, дзеркало, комод, стілець, речі в пакунках.

З наданих доказів убачається, що ОСОБА_3 були вивезені з квартири за адресою: АДРЕСА_5 , дитяче ліжко, пральна машинка та частина шафи, також частина дивану, дзеркало, комод, стілець, речі в пакунках.

Однак відсутні докази факту зникнення майна, тобто відсутній акт огляду, або інші докази, які підтверджують його нестачу.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 зверталась зі скаргою на дії ОСОБА_3 до поліції, однак їй було рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду, що підтверджується листами відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 від 13.08.2021р. за № 60.7 /4446 та від 24.11.2021р. за № 60.7/6758.

Відповідач у зустрічному позові посилається на те, що диван, комод для зберігання речей, пральна машинка та дзеркало в ванну кімнату є майном, яке належить позивачу на праві особистої власності набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Отже фактично відповідач підтверджує наявність вищевказаного майна.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, встановлені статтею 57 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналіз наведених норм сімейного законодавства та положень процесуального закону щодо обов`язку доказування обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України), дає підстави для висновку, що у разі придбання майна у період зареєстрованого шлюбу спільність майна презюмується, а тягар доказування відсутності спільного майна покладається на сторону, яка це оспорює.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, оцінивши надані докази, дійшов до висновку, що ОСОБА_3 не підтверджено належними доказами того, що диван, комод для зберігання речей, пральна машинка та дзеркало в ванну кімнату є майном, яке належить позивачу на праві особистої приватної власності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дитяче ліжко, пральна машинка диван, дзеркало, комод, стілець є спільною сумісною власністю подружжя.

В якості доказів придбання у період шлюбу побутової техніки позивачка надала копію гарантійного сертифікату на мікрохвильову піч фірми «Gorenje», TYP SXB177YZ-U № 286867, інструкцію до пральної машинки білого кольору фірми «Gorenje», інструкцію до холодильнику сріблястого кольору фірми «Samsung».

В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував того факту, що вищевказана побутова техніка перебувала у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак наполягав на тому, що диван, комод для зберігання речей, пральна машинка та дзеркало в ванну кімнату є його особистою приватною власністю.

Однак у матеріалах справі відсутні докази того, що інше майно, яке зазначено позивачкою було придбано та перебувало у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 .

Судом встановлено, що спільне сумісне майно, а саме дитяче ліжко, пральна машинка та диван, дзеркало, комод, стілець без згоди позивачки забрав до себе відповідач, що підтверджується відеозаписами з камер спостереження, поясненнями позивачки та свідків.

Необхідно відзначити, що відповідач не оспорював вартість майна, яке було визначено позивачкою, а також жодна із сторін не просила призначити судову товарознавчу експертизу. В матеріалах справи також відсутні чеки, інші докази вартості майна.

Отже суд виходить з вартості майна, яке було визначено позивачкою:

1. Пральну машину білого кольору фірми «Gorenje» - 8000 грн.;

2. Стілець - 1 шт. - 700 грн.;

3. Диван молочного кольору - 15000 грн.;

4. Комод дитячий молочного кольору - 5000 грн.;

5. Дитяче ліжко дерев`яне молочного кольору - 5000 грн.,

6. Дзеркало в ванну кімнату - 4000 грн, тобто на загальну вартість 37 700 гривень.

Доказів того, що інше майно було вивезено відповідачем у справі не має.

Враховуючи той факт, що вищевказане майно перебуває у відповідача, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вартість 1/2 частини майна, тобто суму у розмірі 18 850 грн..

ОСОБА_3 у зустрічних позовних вимогах посилається на те, що інформація про те, що він забрав особисті дитячі речі дитини була поширена відповідачем в присутності мешканців будинку, серед яких були і друзі, і сусіди.

Вищевказана інформація, що відповідач зі спірного помешкання вивіз речі ОСОБА_1 ганьблять його як людину і дискредитують як лікаря. Поширення даної інформації порушення немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

У ст. 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Як визначено статтею 5 Закону України «Про інформацію», кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно частини 2 наведеної статті визначено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Разом з тим, ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно зі ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦК України.

Відповідно ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності».

Згідно ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заяв листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є її вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Вищезазначені норми встановлюють обов`язок спростування недостовірної інформації, що розповсюджена відповідачем.

Однак ОСОБА_3 не надав належних доказів того, що ОСОБА_1 в присутності мешканців будинку розповсюджувала інформацію про те, що він забрав без її згоди особисті дитячі речі дитини.

Окрім того, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_3 забрав без згоди позивачки належне дитині дитяче ліжко, тобто така інформація відповідає дійсності.

На підставі викладеного, зустрічні позовні вимоги в частині захисту честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації не підлягають задоволенню.

Враховуючи той факт, що суд відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, то і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від первісних вимог.

Суд також вважає, що решта зустрічних позовних вимог щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за надання до суду недостовірних доказів, зобов`язання свідка ОСОБА_13 , як голову правління ОСМД «Пішонівське - 2009» надати до суду документи про спожиту електроенергію, воду та теплопостачання в період з 2020 по 2021 роки включно, в квартирі під АДРЕСА_1 не є по суті позовними вимогами, а тому суд їх не розглядає.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє особисто та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію вартості у розмірі 18 850 грн., а також судовий збір у розмірі 908 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 19 758 гривень.

3. Решту заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє особисто та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 залишити без задоволення.

4. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю майна, відшкодування завданої моральної шкоди, захисту честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 25.03.2023