ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/198/24 Справа № 185/1177/21 Головуючий у першій інстанції: Перекопський М. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

25 березня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору неукладеним,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_2 звернувся до банку, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 06 грудня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. У зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов кредитного договору, з 30 листопада 2020 року до 03 грудня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 104157,39 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. Тому, уточнивши позовні вимоги, АТ «Універсал Банк» просило стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06 грудня 2018 року в розмірі 100761,41 грн та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 126-134 т.1).

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ «Універсал Банк», обґрунтовуючи його тим, що 06 грудня 2018 року між сторонами не було укладено жодної кредитної угоди. В анкеті-заяві, підписаній ним, не зазначено, з якими саме умовами та правилами банківських послуг він ознайомлений, яка повна назва документу, де розміщені ці правила. Згідно його розрахунків, позивачем неправомірно нараховано 37608,68 грн, що складаються з: 32288,18 грн - нараховані відсотки; 5350,50 грн - комісія. Тому ОСОБА_2 просив суд визнати договір про надання банківських послуг «Monobank» від 06 грудня 2018 року неукладеним; стягнути з АТ «Унівесал Банк» на користь ОСОБА_2 суму комісії та відсотків на загальну суму 37608,68 грн, з яких відсотки - 32288,18 грн, комісія - 5350,50 грн. (а.с. 82-84 т.1).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06 грудня 2018 року у розмірі 18473,23 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 179-180 т.2).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року в частині позовних вимог АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано. Позов АТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06 грудня 2018 року станом на 03 грудня 2020 року у розмірі 104157,39 грн. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору неукладеним - без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Із зазначеним вище рішенням місцевого суду не погодилась ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі, та звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення місцевого суду в частині вирішення первісного позову з ухваленням у цій частині нового про залишення без задоволення первісних позовних вимог (а.с. 156-162 т.3).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року (а.с. 219-220 т.3).

23 січня 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду апеляційне провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору неукладеним - закрито.

28 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із заявою, в якій просить повернути їй судовий збір у сумі 6129,00 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги згідно квитанції від 04.12.2023.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , колегія дійшла висновку про відсутність підстав для повернення сплаченого судового збору, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 133 ЦПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Статтею 7 зазначеного Закону №3674-VI встановлені виключні підстави для повернення судового збору (за наявності клопотання особи, яка сплатила судовий збір), а саме:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України та частини третьої Закон України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 2 ст. 142 ЦПК України, ч. 4 Закон України «Про судовий збір»).

ОСОБА_1 у своїй заяві про повернення судового збору, у зв`язку із закриттям апеляційного провадження, керувалися саме пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Аналіз процесуального законодавства свідчить про неможливість ототожнення понять «закриття провадження у справі» та «закриття касаційного провадження».

До зазначених висновків можна дійти виходячи з підстав та наслідків закриття провадження у справі та закриття апеляційного провадження.

Суд наділений повноваженнями закрити провадження у справі судового процесу (в суді першої інстанції, на стадії апеляційного чи касаційного перегляду), при цьому підстави для закриття провадження у справі передбаченні саме статтею 255 ЦПК України, а саме суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Тоді як, підстави для закриття апеляційного провадження (як окремої стадії судового процесу) передбачені статтею 362 ЦПК України, а саме суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Наслідком закриття провадження у справі є відсутність (скасування) рішення, яким закінчено розгляд справи по суті, тоді як закриття апеляційного провадження призведе до залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначене підтверджує різне значення понять «закриття провадження у справі» та «закриття апеляційного провадження» та неможливість їх ототожнення.

Пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає можливість повернення судового збору лише у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Повернення судового збору у випадку закриття апеляційного провадження пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачає, що унеможливлює задоволення заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладеній в ухвалі від 22 листопада 2019 року в справі №816/731/16, а також Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі №820/4918/16.

Отже, заява ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 133, 259, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 25 березня 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова