ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1504/23 Головуючий суддя І інстанції Вельможна І. В.
Провадження № 22-ц/818/1717/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про спонукання виконати або припинити певні дії
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Кутузівка» інституту сільського господарства північного сходу національної академії аграрних наук України» на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 28 лютого 2024 року, у справі за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" до ОСОБА_1 про визнання договору доручення припиненим,

В С Т А Н О В И В :

05.05.2023 адвокат Тоцька К.М., яка діє в інтересах ДП "ДГ "Кутузівка" ІСГ Північного Сходу НААН України", звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , з наступними вимогами: визнати договір доручення від 01 березня 2023 року укладений між Державним підприємством "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" та ОСОБА_1 , припиненим.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28 лютого 2024 року позовну заяву ДП "ДГ "Кутузівка" ІСГ Північного Сходу НААН України", залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що представник Позивач в період 08 лютого 2024 по 01 березня 2024 року знаходилась поза межами України та не мала можливості подати клопотання про відкладення розгляду справи. Паспорт з відповідними відмітками про перетин кордону буде наданий колегії для огляду. Адвокат не надає копію паспорта до апеляційної скарги із міркування безпеки самого адвоката, однак зазначає, що має в наявності оригінал з відмітками про перетин кордону, які підтверджують, що 28 лютого 2024 року адвокат не мав змоги бути присутнім у судовому засіданні.

Також вказує на відсутність належного повідомлення про судове засіданні.

Слід зауважити, що адвокатська діяльність здійснюється на всій території України, для надання правничої допомоги, для забезпечення участі в слідчих діях, досудовому розслідуванні, судовому засіданні адвокати змушені переміщатись як у межах одного населеного пункту, так і в інші населені пункти чи області. В цій справі адвокат приїжджає до Зміївського районного суду з м. Харків.

Наведені та інші фактори створюють в умовах воєнного стану додаткові ризики загрози життю адвокатів, оскільки час, необхідний на прибуття до приміщення суду, правоохоронних органів, тощо, може збігатися з оголошенням "Повітряної тривоги".

Також доцільно враховувати, що небезпека, пов`язана з воєнним станом, зокрема сигнал "Повітряна тривога", може відбуватись в різних містах, районах, областях України як одночасно, так і в різний час, а її тривалість може не збігатися з тривалістю у місці проведення судового засідання, слідчих дій, тощо та місцем перебування адвоката, що зі свого боку призводить до неможливості взяти участь у судовому засіданні через дотримання адвокатами правил безпеки та неможливості прибути в процес вчасно. Варто зазначити, що тривалість повітряних тривог неможливо передбачити. А в зв`язку з останніми масовими ракетними атаками тривалість повітряних тривог значно збільшилась, що унеможливлює прибуття адвоката в судове засідання. Судом першої інстанції не враховано дані обставини, ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду постановлено передчасно, без врахування рішень Ради суддів України, Закону України ««Про правовий режим воєнного стану». Суд першої інстанції у судовому рішенні послався на неактуальну практику Верхового суду, без врахування факту війни та небезпеки для учасників процесу.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367,368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, але повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Будь-яких доказів відсутності у позивача можливості прибути до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача адвокатом Тоцькою К.М. 10.12.2023 було скеровано до суду клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 11.12.2023, в якому остання, як на поважність причин посилалась на перебування близького родича на лікуванні та зазначала, що докази зазначених обставин будуть надані суду для огляду після отримання виписки з лікарні. Відповідно до другої заяви про відкладення розгляду справи скерованої до суду адвокатом Тоцькою К.М. 11.01.2024, остання просить відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю подання до суду заяви про збільшення позовних вимог та залучення до участі третьої особи. Разом з тим представник відповідача в судові засідання призначені цю та наступну дати, 11.01.2024 та 28.02.2024, не з`явилася документів на підтвердження обставин, які стали підставою її неявки у судове засідання, що стало причиною для відкладення судових засідань, - не надала, заяви про збільшення позовних вимог, залучання до участі у справі третіх осіб та будь яких інших клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.

З системи документообігу суду та матеріалів справи вбачається, що представник позивача зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, проте достовірно знаючи про те, що у провадженні суду перебуває справа, яка в черговий раз після відкладення призначена до розгляду на 28.02.2024, як представник сторони у справі, мала добросовісно користуватись своїми правами, проявити зацікавленість ходом розгляду справи з метою подальшої реалізації своїх процесуальних прав, проте таких дій не вчинила.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1. ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання позивача є: - повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; - повідомлення позивача про судове засідання належним чином; - відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; - нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; - від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Так матеріали справи містять відомості про те, що про судові засідання, призначені на

Позивач та його представник повідомлялась судом належним чином.

Апеляційна скарга не містить даних про непереборні причини, з яких позивач та його представник не змогли прибути до суду.

З матеріалів справи вбачається, що у представника позивача була наявна можливість повідомити суд про причини неявки у судові засідання, в тому числі шляхом надсилання листа по е- mail, а також процесуальна можливість скористатись правом на дистанційну участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у передбаченому ст. 212 ЦПК України порядку, що відповідає визначеному у ст. 2 ЦПК України основному завданню цивільного судочинства та є безпечним для учасників справи з огляду на ризики та виклики воєнного стану.

Згідно до ст. 212 ЦПК України передбачена можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції у наступному порядку:

1. Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

2. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

3. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

При застосуванні норми пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України також застосовує правові висновки щодо її змісту, які були висловлені у постанові Верховного Суду від 30 червня2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22) про те, що умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від10 лютого 2022 року усправі №756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

Суд першої інстанції відповідно до наявних у справі документів правильно встановив, що позивач та її представник, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилися в судове засідання, не скористалися правом подати заяву про розгляд справи за їх відсутності, а тому суд дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статі 257 ЦПК України, для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України:

1. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був належним чином повідомлений про судові засідання є безпідставними та спростовуються вищевказаними обставинами, які свідчать, що суд діяв у передбаченому ст.ст. 128-130 ЦПК України процесуальному порядку для виклику та повідомлення про судове засідання. Якщо сторона повідомила суду свій номер телефону для комунікації з метою повідомлення та виклик у судові засідання, то у подальшому відступ від такого порядку можливий лише відповідно до норми ст. 131 ЦПК України шляхом повідомлення суду учасником справи про зміну узгодженого судом порядку, що ґрунтується на обов`язку учасника справи та його представників в межах своїх процесуальних прав діяти добросовісно, зловживання процесуальними правами не допускається, ч. 1 ст. 44 ЦПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що частиною п`ятою статті 130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, а представник позивача неодноразово не з`являвся у судові засідання, про які сторона позивача була завчасно повідомлена судом, без забезпечення у разі необхідності заміни свого представництва позивача у даній справі. З приводу неможливості розгляду справи у визначені судом дати стороною позивача до суду ніяких заяв завчасно не надсилалось та відповідної комунікації з судом з метою забезпечення виконання основного завдання цивільного судочинства, визначеного у ст. 2 ЦПК України, - не здійснювалося.

Така процесуальна поведінка сторони позивача суперечить завданню цивільного судочинства, визначеному у ст. 2 ЦПК України та спрямована на безпідставне затягування розгляду справи по суті поза розумний процесуальний строк, що у сукупності має ознаки зловживання процесуальним правом. Тому у даному випадку залишення позову без розгляду відповідає вказаній нормі п. 3 ч. 1 ст. 257 у поєднанні зі змістом норми ст. 44 ЦПК України та принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України.

Таким чином суд першої інстанції ухвалив оскаржене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підстав для перерахунку судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367,375,381,382, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Кутузівка» інституту сільського господарства північного сходу національної академії аграрних наук України» залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2024 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.