Справа № 462/4091/24
УХВАЛА

27 травня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до Залізничного районного суду м. Львоваіз заявою, в якій просить встановити факт приналежності ОСОБА_3 державних актів про право приватної власності на земельні ділянки площею 00504 га та площею 00216 га та свідоцтва про право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , виданих на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня 2024 року вказану заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

24.05.2024 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про усунення недоліків заяви.

Розглянувши матеріали цивільної справи № 462/4091/24 та подане клопотання від 24.05.2024 року, доходжу висновку, що заявник не виконав повністю вимоги ухвали про залишення заяви без руху, зокрема не виклав обставини, якими заявник обгунтовує свої вимоги, а саме не навів обставин, якими б підтверджувався той факт, що ОСОБА_3 були видані державні акти про право приватної власності на земельні ділянки площею 00504 га та площею 00216 га та свідоцтва про право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається заявникові у випадку, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 21 березня 2024 року не виконана, заявник не усунув недоліки заяви, а тому суд дійшов до висновку, що заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Слід зауважити, що зазначені в ухвалі суду від 21 березня 2024 року недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Суд роз`яснює, що згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185, 293, 294 ЦПК України, суддя -

постановила:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Іванюк І.Д