Справа №:755/8959/24
Провадження №: 2-н/755/215/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"29" травня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

Заявник - ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши виконання вимог статтей 160-164 Цивільного процесуального кодексу України судом встановлено таке.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Загальні вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. Також пунктом 4 частини третьої статті 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписом частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто право на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу чи з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 28 травня 2024 року № 610841, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (відомості отримано на підставі частини сьомої статті 165 ЦПК України).

При цьому, з відомостей Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (відповідь від 28 травня 2024 року № 610916).

З матеріалів справи вбачається, що заявником до заяви про видачу судового наказу надано: копію паспорта заявника; копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 від 12 грудня 2006 року серії НОМЕР_1 , актовий запис від 12 грудня 2006 року № 3278; та копії документів, викладених іноземною мовою без перекладу на українску мову.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Справжність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1 глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2019 у справі № 910/4473/17.

В той же час, заявником не надано офіційний переклад доданих до заяви документів, що унеможливлює їх дослідження судом.

При цьому, наявні у справі документи, як окремо, так і в сукупності, не є належними доказами того, що дитина проживає разом саме з матір`ю та перебуває на її утриманні на момент звернення до суду, з урахуванням одного місця реєстрації проживання як боржника так і стягувача, а відтак вказана заява не відповідає положенням статті 163 ЦПК України.

Отже, дослідивши подану заяву про видачу судового наказу та врахувавши те, що заявник не надав до суду доказів, що мають значення для встановлення безспірності правовідносин, суддя приходить до обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 1, 8 частини першої статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

При цьому, суд роз`яснює заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 166 ЦПК України).

Враховуючи наведене та керуючись статтями 10, 43, 160, 161, 163, 165, 166, 177, 258, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова