ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2506/24 Справа № 201/6350/23 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада2023 року у цивільній справі за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

02.06.2023 року представник Дніпровської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування посилався на те, що відповідачкою самовільно зайнята земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . Так, 16.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,010 га по АДРЕСА_2 в оренду. За результатами перевірки з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_3 , загальною площею 48 кв.м., який складається з: №1 - гараж, № 2 - підвал.

Земельна ділянка під гаражем належить до земель комунальної власності, у користування нікому для будівництва не передавалась, будь-яких цивільно-правових угод з міською радою та фізичними або юридичними особами не укладалось, що підтверджено листом Департамента по роботі з активами від 05.01.2023 року, відповідно до якого станом на 30.12.2022 року за результатами пошуку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 , у системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами.

Рішенням уповноваженого органу на розпорядження земельною ділянкою про передачу її в оренду відповідачці не приймалося, державна реєстрація речових прав на земельну ділянку не проводилась.

Державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 проведена на підставі довідки про адресу об`єкта № 389, виданої 11.06.2008 року КП «Земград» і технічного паспорту № 105, виданого 06.06.2008 ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до листа Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 01.07.2022 року у архівних матеріалах адресного плану міста інформація про довідку КП «Земград» від 11.06.2008 року № 389 відсутня. Адреса - АДРЕСА_5 , гараж № НОМЕР_1 ) офіційно жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній.

Отже, розпорядження про присвоєння такої адреси не приймалось, а те, на підставі якого проведено державну реєстрацію - підроблене.

Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно та не є тим документом, на підставі якого можливо встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а є документом який містить довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості. Внесення технічного паспорту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якості підстави для державної реєстрації порушує вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.12.2020 № 1952-IV, що діяв на день внесення даних до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Крім цього, відповідно до листа Державної інспекції архітектури та містобудування України від 14.02.2023року шляхом перевірки відомостей Реєстру будівельної діяльності за параметрами пошуку «адреса АДРЕСА_1 », інформації та документів, станом на дату надання відповіді не виявлено.

Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 15.12.2022 також повідомлено про відсутність видачі/реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою розташування спірної земельної ділянки.

Дніпровською міською радою, державною Інспекцією архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт та управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради жодній особі не надавалось дозволу на будівництво гаражу на спірній земельній ділянці.

Таким чином, відсутні будь-які докази того, що гараж був в установленому законом порядку введений в експлуатацію та відповідає архітектурно-будівельним нормам, що надає можливості дійти до висновку про небезпеку для життя та здоров`я людей, які знаходяться на території такого гаражу.

Просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно побудований гараж № НОМЕР_1 загальною площею 48 кв.м., який складається з: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); скасувати державну реєстрацію та припинити право власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна а саме гараж № НОМЕР_1 загальною площею 48 кв.м., який складається з: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101);

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Дніпровської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважав, що судом першої інстанції винесено рішення без встановлення обставин, що мають значення для справи. Судом не встановлено, кому належала земельна ділянка за заначеною адресою,чи виділялася ця земельна ділянка для будівництва гаража. Довідка гаражного кооперативу не є належним доказом прав АГК «Кукураза» на відчуження гаражу без наявності в Статуті таких прав. Докази перебування відповідача в період до 1999 року в гаражному кооперативі не надані. Безпідставно не взято до уваги лист Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 27.10.2022 року, що призвело до помилкових висновків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін,а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що вона як член гаражного кооперативу сплатила повністю свій пайовий внесок за гараж, а тому набуває право власності на це майно

В судове засідання з`явилися представник Дніпровської міської ради Марінеско А.В. та представник ОСОБА_1 адвокат Куценко Ю.М..

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що набуття ОСОБА_1 права власності на гараж та реєстрація права власності здійснені відповідно до законодавства, яке діяло на час настання цих обставин/вчинення дій.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що державним

реєстратором Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Лесько О.В. 26.05.2021 року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на гараж № НОМЕР_1 загальною площею 48 кв.м., який складається з: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Підставою для реєстрації права власності стали такі документи: технічний паспорт № НОМЕР_2 , виготовлений 06.06.2008 року ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 та довідка № 389, видана 11.06.2008 року КП «Земград» про присвоєння адреси гаражу № НОМЕР_1 АДРЕСА_7 .

За інформацією Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 25.10.2022 року за № 3/1339-01.1-19/545 станом на 25.10.2022 року документи щодо реєстраційних дій від 28.05.2021року державного реєстратора Лозуватської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровська області Лесько О.В. на гараж АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на зберігання не надавались. Електронні копії документів (виготовлені шляхом сканування) ,які подавались до заяви № 45825613 від 26.05.2021 року на вищезазначений об`єкт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав надаються. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019року № 340-ІХ (термін набуття чинності з 16.01.2020 року ) виключено частину четверту ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою було передбачено передачу реєстраційних справ до суб`єкта державної реєстрації, уповноваженого на зберігання реєстраційних справ. До відповіді надані копії документів, а саме, технічний паспорт № НОМЕР_2 , виданий 06.06.2008року ФОП ОСОБА_2 і довідку АГК «Кукуруза» № 11/12Г від 08.04.1999 року(а.с. 47 53).

Із копії довідки голови Автогаражного кооперативу «Кукуруза» ОСОБА_3 № 11/12Г від 08.04.1999 року вбачається, що гараж № НОМЕР_1 переданий у користування та власність члена кооперативу ОСОБА_1 , 1947 року народження, пайовий та членські внески сплачені (а.с. 53).

На замовлення ОСОБА_1 інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_2 06.06.2008 року виготовлено технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 .

Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльність гаражно-будівельних кооперативів» роз`яснив, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (стаття 15 Закону України «Про власність»).

Матеріалами справи підтверджується, що член автогаражного кооперативу «Кукуруза» ОСОБА_1 мала у користуванні та набула у власність гараж № НОМЕР_1 після сплати пайових та членських внесків, що підтверджується довідкою голови автогаражного кооперативу «Кукуруза» Веселова Н.І. № 11/12Г від 08.04.1999 року. Надана довідка нічим не спростована.

Тобто суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що факт набуття відповідачем у власність гаражу підтверджується належними та допустимими доказами.

Доводи про те, що довідка гаражного кооперативу не є належним доказом прав АГК «Кукураза» на відчуження гаражу без наявності в Статуті таких прав, є безпідставними, оскільки протирічать положенням статті 15 Закону України «Про власність».

26.05.2021 року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на гараж в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Для реєстрації права власності на гараж, як такий, що побудований до 05.08.1992 року, подано технічний паспорт, виготовлений станом на 06.06.2018 року та довідку № 389 від 11.06.2008 року, видану КП «Земград» Дніпропетровської міської ради.

Подання цих документів, як підставу для реєстрації права власності, відповідало приписам п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, в редакції на дату здійснення реєстрації, якими передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна: 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Вказане свідчить про те, що набуття ОСОБА_1 права власності на гараж, та реєстрація права власності здійснені відповідно до законодавства, яке діяло на час настання цих обставин/вчинення дій.

Частина 1 ст. 30 Земельного кодексу України 1991 року, у редакції на дату сплати ОСОБА_1 пайових та членських внесків передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відтак, право власності на гараж набуте ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час настання вказаних обставин/вчинення дій.

Позивачем не надано доказів того, що у 1999 році автогаражному кооперативу «Кукуруза» не була надана у користування земельна ділянка для гаражного будівництва.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до листа Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 01.07.2022 року, у архівних матеріалах Адресного плану міста інформація про довідку КП «Земград» від 11.06.2008 року № 389 відсутня. Адреса - АДРЕСА_5 , гараж № НОМЕР_1 ) офіційно жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній. Вважав, що розпорядження про присвоєння такої адреси, на підставі якого проведено державну реєстрацію є підробленим.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що доказів того, що розпорядження про присвоєння адреси, на підставі якого проведено державну реєстрацію є підробленим, позивачем не надано.

Посилання на те, що судом першої інстанції не встановлено, кому належала земельна ділянка за зазначеною адресою, чи виділялася ця земельна ділянка для будівництва гаража не може бути прийнятим до уваги. Судом першої інстанції встановлено, що гараж АДРЕСА_8 ) розташований на територіії автогаражного кооперативу «Кукуруза». Про те, що зазначений автогаражний кооператив був створений на законних підставах свідчить і розпорядження міського голови №1398-р від 06.11.2017 року про присвоєння адреси індивідуальному гаражу,розташованому в групі гаражів по узв. Крутогірному адресу-узв.Крутогірний,12Г(колишня адреса « АДРЕСА_9 , відповідно до ситуаційної схеми розміщення). Аналогічні рішення приймалися 28.11.2019 року за №1-28/11, 18.02.2020 року за №238. Таким чином сам позивач визнає законність існування та діяльності кооперативу «Кукуруза».

Про те, що автогаражний кооператив «Кукуруза», де розташований гараж відповідача, був створений та діяв на законних підставах свідчить і довідка КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 04.12.2017 року про те, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: м.Днірпетровськ, кооператив «Кукуруза», гараж № НОМЕР_3 містяться відомості про право власності за гр. ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 07.01.1985 року №22, про що КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.04.1993 року видане реєстраційне посвідчення та зроблено запис в реєстрову книгу.

Вказівка на те, що докази перебування відповідача в період до 1999 року в гаражному кооперативі не надані спростовується встановленими обставинами. За довідкою, виданою головою автогаражного кооперативу в 1999 році ОСОБА_1 була членом кооперативу, зазначена довідка нічим не спростована. Відповідачем, крім заперечень, не надано належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції правильно не взято до уваги як належний доказ лист Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами про те, що в архівних матеріалах Адресного плану міста інформація про довідку КП «Земград» від 11.06.2008 року№ 389 відсутня, оскільки цей лист не підтверджує, що така довідка не видавалася.

За встановлених обставин, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими. Позивачем не доведено, що гараж є самочинно збудований.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 березня 2024 року.

Судді: