Справа № 673/224/24
Провадження № 2/673/239/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Ягодіної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Ставнічук Р.М.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся із означеним позовом до суду, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 3,3777 га, що знаходиться на території Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №826004 виданого 02.10.2002 року. Позивач є спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2 , проте при зверненні його до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яким є державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №826004, виданий 02.10.2002 року на підставі рішення Коричинецької сільської ради народних депутатів від 15.03.2001 року, тобто державна реєстрація права власності здійснена після смерті ОСОБА_2 .. Враховуючи наведене, позивач, просив визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за ОСОБА_2 після її смерті, а також визнати за ним в порядку спадкування після смерті останньої право на земельну частку (пай), розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у власності колективно-дольового підприємства «ім. Л. Українки» с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області.

Ухвалою судді від 08.03.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги він підтримав у повному обсязі та просить задоволити їх з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій при винесенні рішення покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 23.01.2024 року Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно.

До складу спадщини ОСОБА_2 , зокрема, увійшло право на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться на території Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №030519, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Деражнянської райдержадміністрації 24.01.1997 року під номером 1.

Проте, як встановлено судом, оригінал вказаного сертифіката був втрачений, з приводу чого позивачем було розміщено оголошення в газеті «Вісник Деражнянщини» №17 від 25.04.2024 року.

Разом із цим, наведені позивачем обставини щодо належності померлій ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) на території с. Кориченці Деражнянського району Хмельницької області підтверджуються витягом із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Деражнянською державною адміністрацією, згідно якого остання отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №030519.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. 5 вказаного Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться

відповідною районною державною адміністрацією.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай).

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай) як член спілки селян «ім. Л. Українки», оскільки отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ 030519 і таке право входило до складу спадкової маси після її смерті.

Як вбачається судом з довідки виданої виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 03.07.2023 року за №89, після смерті ОСОБА_2 фактично у володіння та користування спадковим майном вступив її син ОСОБА_1 ..

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.12.2023 року встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є мамою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до архівної довідки виданої Хмельницьким державним нотаріальним архівом №1291/01-15 від 30.06.2023 року, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в 1999-2004 роках не заводилася.

Інших спадкоємців до майна померлої ОСОБА_2 немає.

Натомість, згідно з письмовим повідомленням приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Янцаловської В.О. №450/01-16 від 20.07.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена за померлою після її смерті.

Наведена обставина стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 548 цього кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 530 цього Кодексу при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) розміром 4.65 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у власності колективно-дольового підприємства «ім. Л. Українки» с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області.

Відповідно до зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №826004, виданого 02.10.2002 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 3,3777 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, те, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,3777 га, а також сама видача державного акта відбулися після смерті останньої, суд приходить до висновку, що у останньої, право власності на земельну ділянку площею 3,3777 га не виникло, а тому таке не увійшло до складу спадкового майна після її смерті.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18;від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших.

Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня вересня 2022 року у справі 910/14224/20, провадження № 12-20гс22).

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин(постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19).

Таким чином вимога позову про визнання недійсним державного акта не призведе до відновлення права власності на земельну ділянку, а тому така не є ефективним способом захисту, в зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №826004 виданого 02.10.2002 року на ім`я ОСОБА_2 недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 20.10.2001 року Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області) до Вовковинецької селищної ради Хмельницької області ( місце знаходження смт. Вовковинці вул. Миру, 24 Хмельницького району Хмельницької області) про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яким є право на земельну частку (пай) розміром 4.65 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у власності колективно-дольового підприємства «ім. Л. Українки» с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №030519, виданого на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлене 28.05.2024 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна