Провадження № 2/761/7767/2024
20 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Волошина В.О.,
при секретарі: Бражніченко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ», третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
В червні 2024р. позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися до Шевченківського районного суду м .Києва з позовом до відповідача ТОВ «Імпульс-Газ», третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва, в якому просили суд:
Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
25 січня 2024р. мало місце залиття вказаної квартири через прорив магістрального трубопроводу холодного водопостачання на горищі будинку, як встановлено актом про залиття квартири позивачів. Відповідно, унаслідок залиття, квартира позивачів потребує відновлювального ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо.
Позивачі вважають, що уникнути аварію було можливо, але саме через халатне відношення відповідача до своїх обов`язків, що утримання будинку, аварія все ж таки трапилася, при цьому відповідача заздалегідь попереджали про незадовільний стан труби холодного водопостачання на горищі будинку та просили вжити необхідних заходів, але ним дане попередження повністю було проігноровано. Крім того, внаслідок залиття квартири позивачів, їм були спричинено моральну шкоду, внаслідок пошкодження їх майна. Так як в досудовому порядку відповідач не відшкодував заподіяну матеріальну шкоду, позивачі звернулися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У встановленому законом порядку, учасники справи були оповіщені судом про відкриття провадження та про призначення справи до розгляду.
Відповідачем відзив на позов не подавався.
26 вересня 2024р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких третя особа просила суд врахувати їх при ухвалені рішення по справі, зазначивши, що ТОВ «Імпульс-Газ» є належним відповідачем у даній справі та відповідальним за шкоду, завдану позивачам у межах дії договору № 3 від 02 січня 2024р. про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Сирець» Шевченківського району м. Києва, укладеного між Замовником - третьою особою та Виконавцем - відповідачем.
До судового засідання стороною позивачів було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивачів, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили.
Оскільки, сторона позивачів не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 2022р., позивачі та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності, частка кожного з співвласників складає частину квартири.
Судом встановлено, що згідно Акту від 06 лютого 2024р., затвердженого директором відповідача, 25 січня 2024р. приблизно о 13:00 год., мало місце залиття квартири позивачів АДРЕСА_1 , внаслідок прориву магістрального трубопроводу холодного водопостачання на горищі цього будинку. У зв`язку з залиттям квартири позивачів, було пошкоджено коридор площею - 6,6 кв.м., стеля клейове пофарбування до - 4,8 кв.м., стіни шпалери до - 5,5 кв.м., кухня площею - 6,6 кв.м., стеля клейове пофарбування до - 2,5 кв.м., стеля клейове пофарбування до - 4,5 кв.м.
Згідно пункту 1.2. цього договору № 3, мета договору - забезпечення обслуговування житлового фонду, його інженерно-технічного обладнання, дотримання задовільного санітарного стану будинків та прибудинкових територій, для задоволення господарсько-побутових потреб співвласників багатоквартирних будинків шляхом комплексного обслуговування (надання послуг, передбачених п. 1.1. договору).
Згідно пункту 4.2.1. договору №3, виконавець зобов?язується: забезпечити належне надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у строки, встановлені цим договором, відповідно до вимог законодавства, нормативно-правових документів, зокрема розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05 березня 2011р. № 307 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві», відповідно до переліку послуг, які сплачуються співвласниками багатоквартирних будинків та включені до витрат Замовника при формуванні договірної ціни та/або тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, умов договору, а також організувати безпечне проведення робіт та надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, передбачених даним Договором.
Виконавець зобов?язується: задля упередження виникненню аварійних ситуацій, з дотриманням нормативних термінів проводити технічне обслуговування внутрішньобудинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання), організувати та забезпечити проведення аварійно-відновних робіт щодо аварійних ситуацій, які виникають протягом робочого часу з понеділка п`ятницю включно з 09:00 до 18:00 за київським часом, окрім вихідних та святкових днів, встановлених Кодексом законів про працю України) (пункт 4.2.3. договору №3 від 02 січня 2024р.).
При цьому, згідно пункту 4.2.4. договору №3, Виконавець зобов?язується: відшкодовувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров?ю споживачів (мешканцям будинків та/або третіх осіб), які виникли внаслідок надання неякісних послуг, що доведено в установленому законом порядку, у розмірі встановленому згідно з чинним законодавством України.
Згідно з додатком № 1 до договору № 3 від 02 січня 2024р., будинок АДРЕСА_3 , включений до переліку переданих Замовником Виконавцю на обслуговування житлових будинків, споруд, об`єктів благоустрою по неадміністративному мікрорайону «Сирець» Шевченківського району м. Києва.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
В силу, умов договору № 3 про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Сирець» Шевченківського району м. Києва від 02 січня 2024р., виконавцем житлово-комунальних послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем електропостачання, тепло-, водопостачання, водовідведення, зливної каналізації тощо у будинку АДРЕСА_3 - є відповідач.
Судом встановлено, що залиття квартири позивачів відбулося, внаслідок прориву магістрального трубопроводу холодного водопостачання на горищі будинку АДРЕСА_3 , тобто внаслідок пориву внутрішньо будинкових систем водопостачання, технічне обслуговування якого повинен був проводити відповідач, в силу положень п. 4.2.3 вищезазначеного договору № 3 від 02 січня 2024р.
Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача, та третьою особою не було надано до суду жодного належного доказу виконання відповідачем та третьою особою положень п. 4.2.3 договору № 3 від 02 січня 2024р.
Суд вважає, що відповідач не виконував належним чином свої обов`язки щодо забезпечення своєчасної та відповідної якості житлово-комунальних послуг, що призвело до залиття квартири позивачів.
Доказів того, що прорив внутрішньо будинкових систем водопостачання на горищі будинку АДРЕСА_3 , сталось не з вини обслуговуючої організації суду не надано.
За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В свою чергу ч. 2 цієї статі визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Разом з тим, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Натомість, аналізуючи письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що стороною позивачів було доведено завдання їм матеріальної шкоди.
Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Норми ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до положень ст. 1167 цього Кодексу , моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачам з боку відповідача.
Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнали позивачі, зміни, які відбулись в житті позивачів, що призвело до негативних наслідків щодо їх душевної рівноваги та морального стану, а тому оцінює моральну шкоду в 3333,33 грн. на кожного з позивачів.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020р. у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 22, 23, 319, 322, 356-358, 1166, 1167, 1192 ЦК України; Постановами Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» за № 6 від 27 березня 1992р.; «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995р., з подальшими змінами та доповненнями, суд, -
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 25 листопада 2024р.

Суддя: