Номер провадження: 22-ц/813/3274/24
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Драгомерецького М.М.,

Дришлюка А.І.,

за участю:

секретаря Чеботар А.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Павельченка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павельченка Ігоря Віталійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року, ухваленого під головуванням судді Калашнікової О.І., у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення,

встановив:

02.07.2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , та змінивши вимоги, просила суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Виселено ОСОБА_1 із житлового будинку, житловою площею 12,6 кв.м., по АДРЕСА_1 (т.2, а.с.124-128).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Павельченко І.В. ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.130-139).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Дідик С.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (т.2, а.с.163-166).

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року залишено без змін (т.3, а.с.13-16).

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 08 листопада 2023 року постанову Одеського апеляційного суду від 23.03.2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3, а.с.153-165).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Драгомерецький М.М., Дришлюк А.І. (т.3, а.с.169).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю відповідача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Павельченка І.В., у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.3, а.с.241-246).

Колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, враховуючи, що дана справа тривалий час перебуває в провадженні апеляційного суду (т.2, а.с.145), а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні за участю з`явившихся учасників справи, у відсутність інших учасників справи.

З підстав викладеного, та враховуючи, що заявник - адвокат Бойко А.В. не надала доказів своєї неможливості участі у справі в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне відмовити їй в задоволенні заяви про відкладення розгляду справи (т.3, а.с.247, 248).

При цьому колегією суддів також враховано, що інші представники позивача ОСОБА_2 (адвокат Воронюк М.О. і адвокат Дідик С.В.) також були належним чином сповіщені про розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції, рівно як і позивач ОСОБА_2 , однак до суду також не з`явились і причини своєї неявки не вказали.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві, поданій у липні 2020 року, позивач ОСОБА_2 предметом позову визначила усунення перешкод у реалізації права користування житловим будинком, шляхом позбавлення ОСОБА_1 права користування житловим будинком та виселення з цього будинку; а також зняття її з реєстрації місця проживання у спірному житловому будинку.

При цьому підставами позову ОСОБА_2 визначила те, що з моменту розірвання шлюбу з її сином ОСОБА_3 відповідачка неправомірно проживає у спірному будинку, оскільки не є членом її сім`ї; вона як власник будинку не надавала їй згоду на постійне проживання в ньому.

Заява про зменшення позовних вимог ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.11.2024 року була залишена без розгляду.

Таким чином, на розгляді суду апеляційної інстанції мається апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Павельченка І.В. на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року.

У зазначеній апеляційній скарзі Павельченко І.В. ставить питання про скасування вищевказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.130-139).

Разом з тим, лише в суді апеляційної інстанції адвокат Павельченко І.В. змінив свої апеляційні вимоги і ставив перед судом апеляційної інстанції питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року і закриття провадження у справі, посилаючись на те, що аналогічні вимоги уже були розглянуті в 2005 році, з постановленням рішення суду, яке набрало законної сили.

З підстав викладеного колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, по аналогічним позовним вимогам ОСОБА_2 уже ухвалено судове рішення, а саме: рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2005 року, яке набрало законної сили і є чинним до теперішнього часу (т.1, а.с.63-65).

У відповідності до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За змістом ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 ч.1 ст. 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

2. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З огляду на викладені обставини, а також відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване судове рішення скасувати і провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення, закрити.

Зазначені обставини стосуються і позовних вимог ОСОБА_2 про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання у спірному житловому будинку, які є похідними від позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення ОСОБА_1 із житлового будинку, та які також розглянуті судом в 2005 році.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Павельченка І.В. підлягає частковому задоволенню, рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року - скасуванню, з прийняттям ухвали про закриття провадження а даній справі.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, на 50% , з позивачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі50% від 1 261,20 грн. (т.2, а.с.141) та за подачу касаційної скарги у розмірі 50% від 3 363,20 грн. (т.2, а.с.41,105).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 2 312,20 грн. (1 261,20 грон. + 3 363,20 грн. = 4 624,40 грн. : 2), як того вимагає ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 255, 367, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павельченка Ігоря Віталійовича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення, закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у загальному розмірі 2 312,20 грн. (дві тисячі триста дванадцять гривень 20 копійок).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.12.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк