ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/682/16-ц

Провадження № 22-ц/4820/91/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецької селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Мазурчака В.М. від 17 травня 2016 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2026 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом до Пасічнянської сільської ради, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Вона склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради 25.12.2012 року, яким заповіла позивачці належну їй земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Пасічнянської сільської ради.

Право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №965052.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом, оскільки відсутній оригінал документу, який підтверджує право власності на земельну ділянку після смерті матері.

Враховуючи наведене, позивачка просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,37 га, що розташована на території Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області на підставі втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №965052, виданого Ярмолинецькою райдержадміністрацією 30.07.2008 року, належала ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17.05.2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,37 га, що розташована на території Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області і на підставі втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №965052, виданого Ярмолинецькою райдержадміністрацією 30.07.2008 року, належала ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити у позові. Вказує, що вона теж є донькою спадкодавиці і належно прийняла спадщину після смерті матері, подавши відповідну заяву до нотаріуса. 12.10.2023 року вона звернулася до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на її частку у спадковому майні, проте отримала усну відмову, оскільки право на спадкове майно реалізовано за рішенням суду. Нібито ОСОБА_4 , матір апелянтки, склала заповіт, яким заповіла земельну частку (пай) ОСОБА_1 .

Заповіт, який позивачка надала суду, не дає їй права на спадщину на земельну ділянку за заповітом, оскільки заповідано майно, на яке спадкодавець реалізувала своє право шляхом отримання державного акта на земельну ділянку.

На думку апелянтки, заповіт ОСОБА_4 не складала, з приводу підробки заповіту вона подала заяву до правоохоронних органів. Також судом не враховано, що цей заповіт не був зареєстрований в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. У заповіті спадкодавець заповіла «земельну частку (пай)», їй належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,47 га, що розташована на території Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області і на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №965052, виданого Ярмолинецького райдержадміністрацією 30.07.2008 року.

Іншої земельної ділянки у спадкодавиці не було. Тому воля заповісти в заповіті «земельну частку (пай)» стосувалася земельної ділянки згідно державного акту серії ЯА №965052, виданого Ярмолинецького райдержадміністрацією 30.07.2008 року.

Учасники в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з цим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом і належно прийняла спадщину, відтак наявні підстави для визнання за нею права власності на спадкову земельну ділянку у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа.

Проте цього висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Так, за змістом ст.ст. 1216 - 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами 1-2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів спадкової справи №74-2013, відкритої щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного округу Стожик Н.В. подали донька спадкодавиці ОСОБА_2 24.10.2013 року, а також інша донька, позивачка ОСОБА_1 (заява від 04.11.2013 року).

Згідно заяви чоловіка померлої ОСОБА_4 , поданої приватному нотаріусу Ярмолинецького районного округу Стожик Н.В. 04.11.2013 року, ОСОБА_3 відмовився від обов`язкової частки у спадщині та від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, до позовної заяви позивачкою додано лише незасвідчені копії заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини та заяви ОСОБА_3 (чоловіка спадкодавиці) про відмову від обов`язкової частки у спадщині та прийняття спадщини.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, не дав належної оцінки представленим доказам, не перевірив у встановленому порядку інформацію щодо кола спадкоємців та не витребував дані про осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , у нотаріуса та місцевій раді за місцем відкриття спадщини.

Вказаний позов пред`явлено позивачкою до відповідача Пасічнянської сільської ради як органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яка матиме право на відумерлу спадщину відповідно до ст. 1277 ЦК України.

Разом з тим, враховуючи предмет і підстави заявленого позову, відповідно до ст.ст. 1223, 1261, 1269 ч.1 ЦК України ОСОБА_2 як спадкоємиця першої черги за законом, мала б відповідати за заявленими вимогами, а отже, брати участь у справі як відповідачка.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ, роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше (п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не з`ясував коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , в порушення ст. 51 ЦПК України не роз`яснив відповідні процесуальні норми позивачці і не вирішив питання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 як відповідачки, що унеможливлювало повне з`ясування обставин справи і правильне вирішення спору.

Оскаржуваним рішенням фактично вирішено питання про права та обов`язки особи, що не була залучена до участі в справі відповідачем.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, наведені обставини відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

ОСОБА_2 до участі в справі як відповідачка не залучена, що унеможливлює повне встановлення всіх обставин справи, і апеляційний суд в межах своєї компетенції не вправі її залучити, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 826,80 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Ярмолинецької селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 826,80 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 23 березня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк