ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/455/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Сирбул О.Ф., перевіривши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

При вирішенні питання про відкриття провадження в цивільній справі суддею встановлено, що справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Згідно із частиною другою статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

За змістом частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За змістом частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Так, частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у частині першій статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 21.10.2010 у справі «Дія 97» проти України», процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності; учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (заява №19164/04, § 47).

Частиною першою статті 295 ЦПК України передбачено, що заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

З наведено вбачається, що справи, які стосуються недієздатних осіб, мають розглядатися саме за місцем проживання цих осіб.

З матеріалів справи та змісту заяви вбачається, що заява подавалася до суду саме за місцем реєстрації недієздатної особи.

Згідно з відомостями з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, заявник в заяві зазначає, що фатичне місце проживання його матері ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (стаття 32 ЦПК України).

Отже, зважаючи на те, що фактичним місцем проживання заявника ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_3 є: АДРЕСА_2 , що територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва, справа підлягає направленню за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва, до територіальної юрисдикції якого належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

Керуючись статтями 27, 31, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Справу з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, передати до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення відповідної ухвали суду, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя: