Справа № 308/8839/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2013 року у справі № 308/8839/22 (Головуючий: Шепетко І.О.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, заінтересована особа: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, в якій просить суд: встановити факт постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 і на час смерті спадкодавець була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за даною адресою зареєстрована та фактично проживала ОСОБА_1 . За життя спадкодавець заповіту не залишив, інших спадкоємців за законом не має. На цій підставі, 06 червня 2022 року ОСОБА_1 , як спадкоємець четвертої черги звернулася до Першої ужгородської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, в якій ставилось питання щодо прийняття спадщини на все майно після смерті спадкодавця. Однак, на час звернення до суду, відповіді не було отримано. Нотаріусом була надана лише усна відмова на звернення ОСОБА_1 та було повідомлено про необхідність звернення до суду з метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зазначає, що на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, вели спільне господарство, здійснювала догляд за спадкодавцем, оскільки у зв`язку із похилим віком та наявності ознак хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу із стійким дефектом, що позбавляє усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, цілеспрямовано вести свої справи, самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

За фактом наявності ознак хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу із стійким дефектом, ОСОБА_1 21 жовтня 2015 року звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про визнання ОСОБА_2 недієздатною та встановлення над ній опіки. Однією із підстав звернення до суду з позовною заявою було те, що ОСОБА_1 на момент звернення вже довгий період здійснювала догляд за ОСОБА_2 та проживала з нею, і бажала лише документально оформити даний факт для полегшення вчинення певних дій щодо догляду. Але у зв`язку із довгим періодом розгляду справи та у зв`язку із уже пенсійним віком ОСОБА_1 , вона відмовилася від даного позову, але все рівно лишилась доглядати за ОСОБА_2 та лишилась фактично проживати з нею однією сім`єю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на час її життя, вели спільне господарство, утримували спільними зусиллями дім, а саме: оплачували комунальні послуги та вчиняли інші дії для утримання майна; мали спільні кошти (сімейний бюджет), який витрачали спільно.

Той факт, що заявниця дійсно постійно проживала зі спадкодавцем, допомагала їй по господарству за її життя, підтверджують сусіди.

Від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом четвертої черги.

Отже, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, а такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у заяві відсутні так як той факт, що заявниця дійсно проживала з спадкодавцем, допомагала їй по господарству за її життя, підтверджують сусіди, частина яких була допитана під час розгляду справи судом першої інстанції. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`єю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 та її представника адвоката Моняка Р.В., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини і на підтвердження цього факту суду першої інстанції було надано належні докази спільного проживання із спадкодавцем, однак суд не надав належної оцінки таким доказам. Також зазначає, що ОСОБА_2 була одинока, родичів не мала, а відтак спадкоємці відсутні, заповіту не залишала.

У п.6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 753/11869/18 (провадження № 61-9894св21) зазначив, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України, необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Із довідки КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» від 18.12.2009 року вбачається, що будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за громадянами: ОСОБА_1 1/3, ОСОБА_3 1/3, ОСОБА_4 1/6, ОСОБА_2 1/6.

Оскільки ОСОБА_1 просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про спадщину на все майно, яке належало після смерті спадкодавця і вданому випадку має місце спір про право, так як до участі у справі не залучено ОСОБА_3 , за яким зареєстрована 1/3 частини житлового будинку та не вирішено питання щодо спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , за яким була зареєстрована 1/6 частини житлового будинку.

Отже, у даному випадку має місце спір про право, яке вирішується в порядку позовного провадження і апеляційний суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України і роз`яснити їй, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 294, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до суду на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой