Справа № 209/7502/23
Провадження № 2/209/423/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.

за участі секретаря Драгунцевої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 15.02.2022 року між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 5545720, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 25000 грн. на свою карту № НОМЕР_1 строком на 360 днів. Відповідачем було декілька разів здійснено оплату за рахунок кредиту, а саме: 15.02.2022 року у розмірі 1000 грн., 04.03.2022 року 2107 грн., 06.05.2022 року 50 грн. За період з 15.11.2022 року по 13.01.2023 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідачу здійснило нарахування за відсотків у розмірі 29101,52 грн. 29.05.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 88396,47 грн., з яких 24373,13 грн. - сума кредиту, 64023,34 грн. - сума процентів за користування кредитом, які просять стягнути з відповідача, враховуючи нараховані відсотки за 60 календарних днів у розмірі 29101,52 грн.

26.12.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року витребувано від Акціонерного товариства «ПУМБ» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 і (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 15 лютого 2022 року на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ «ПУМБ», у сумі 25000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» ().

17.01.2024 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила задовольнити позовні вимоги частково, а саме у розмірі тіла кредиту. На обґрунтування відзиву зазначила, що вона здійснювала виплати по кредиту, але з початку повномасштабного вторгнення вона виїхала з країни до Польщі з двома неповнолітніми дітьми. Повернувшись з Польщі, вона дізналась, що її кредит був проданий, але вона не отримувала жодних сповіщень щодо цього. Зв`язатись з кредитором для врегулювання питання щодо кредиту вона не могла. Вважає, що нарахування відсотків було незаконним. Також вказує, що вона має на утриманні двох дітей, один з яких має інвалідність, тому вона не має змоги виплатити всі кошти по кредиту. Крім того, зазначила, що розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним розгляду справи, а тому просить відмовити у стягненні з неї коштів, пов`язаних з оплатою гонорара адвоката.

Представник позивача 31.01.2024 року подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просив задовольнити позов повністю. На обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що відповідачем було підписано кредитний договір одноразовим ідентифікатором «С439572» та відповідачу було перераховано кредитні кошти на її картку № НОМЕР_1 , номер якої вона вказала у заяві на отримання кредиту. 15.02.2022 року відповідач здійснила оплату за рахунок кредитора у розмірі 1000 грн., з яких 373,13 грн. оплата процентів, 626,87 грн. оплата тіла кредиту. 04.03.2022 року відповідачем було сплачено 2107 грн., згідно графіку платежів. 06.05.2022 року відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок кредитора у розмірі 50 грн. В подальшому, відповідач не здійснювала оплату за кредитним договором. У період з 01.05.2022 року по 05.07.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 05.07.2022 року за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 33128,60 грн. та надання можливості виконання боргових зобов`язань відповідачем. У період з 06.07.2022 року по 14.11.2022 року було здійснено нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою, з 15.11.2022 року по 13.01.2023 року відсотки були нараховані відповідно до наступного: 24373,13*1,99%=485,03 грн.*60 календарних днів = 29101,52 грн. 29.05.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило позивачу право грошової вимоги за вказаним договором. Про відступлення права вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення листа електронною поштою. Щодо коштів на сплату гонорара адвоката вказує, що гонорар погоджений відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2022 року між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 5545720, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 25000 грн. на свою карту № НОМЕР_1 строком на 360 днів, що також підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с. 49-50, 56-61).

Відповідно до відповіді АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.6/2405БТ від 04.04.2024 року (а.с. 129), на ім`я ОСОБА_1 була випущена БПК № НОМЕР_3 до рахунку НОМЕР_4 у гривні. 15.02.2022 року о 12.00 годині ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» здійснили переказ коштів у розмірі 25000 грн. на картку ОСОБА_1

08.07.2020 року між ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір про надання послуг з переказу платежів № 087/20-П, відповідно до якого ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» було здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 25000 грн. на картку відповідача № НОМЕР_1 (а.с. 10, 15-18).

29.05.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5545720 від 15.02.2022 року (а.с. 25-29).

Згідно наданого позивачем Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29.05.2023 року (а.с. 9), ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 5545720 від 15.02.2022 року у розмірі 88396,47 грн., з яких 24373,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 64023,34 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідач здійснювала часткове погашення кредитних коштів, а саме: 15.02.2022 року у розмірі 1000 грн., 04.03.2022 року 2107 грн., 06.05.2022 року 50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 53-55).

Позивач 29.05.2023 року надіслав на електронну пошту відповідача лист, у якому було зазначено про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с. 8).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до зазначених пояснень відповідача щодо відсутності у неї грошових коштів для погашення процентів за кредитом, оскільки нею було порушено умови договору щодо періодичності здійснення платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а наявність на її утриманні малолітніх дітей не є обставиною для зменшення відсотків за користування кредитом.

Щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків за 60 календарних днів у розмірі 29101,52 грн. суд зазначає, що вказані грошові кошти не були предметом договору факторингу № 29-05/23-Ф від 29.05.2023 року, та не підтверджуються належними та достатніми доказами у справі, а відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.1078 ЦК України, підстав для задоволення вищевказаної вимоги позивача суд не вбачає.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Враховуючи, що позивач надав договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року, ордер (а.с. 64-66), звіт про надання правової допомоги від 30.11.2023 року (а.с. 51), рахунок на оплату по замовленню № 143/30/11 від 130.11.2023 року (а.с. 12), враховуючи складність справи та співмірність заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги відповідно до принципу пропорційності у розмірі 7523,23 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1615,38 грн.

На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 12, 76, 78, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 5545720 від 15.02.2022 року у розмірі 88396 (вісімдесят вісім тисяч триста дев`яносто шість) грн. 47 коп., з яких 24373,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 64023,34 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1615 (одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн. 38 коп. та витрати на надання правової допомоги у розмірі 7523 (сім тисяч п`ятсот двадцять три) грн. 23 коп.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л.Шендрик