Справа № 473/1928/24
РІШЕННЯ

іменем України

"30" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В., відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 29 березня 2019 АТ «Альфа-Банк уклав з ОСОБА_1 . Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631134987, відповідно до якої банк відкрив на користь позичальниці відновлювальну кредитну лінію з максимальним розміром в 200 000 грн та для користування кредитним лімітом надав останній міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD зі строком дії 3 роки з моменту випуску, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит у розмірі 5 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 26 % річних від розміру заборгованості за кредитом.

20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» уклало з АТ «Альфа-Банк» договір факторингу №4, за яким АТ «Альфа-Банк» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №631134987 від 29 березня 2019 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 20 грудня 2021 року виникла заборгованість у загальному розмірі 36 666 грн, в тому числі:

- заборгованість за простроченим кредитом 32 358,98 грн;

- заборгованість за овердрафтом (несанкціонованим кредитом) 817,94 грн;

- заборгованість за процентами 3 489,08 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви просив розглядати справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказуючи на те, що нарахована заборгованість є завищеною, не відповідає умовам договору, розміру отриманого нею кредиту (нарахована заборгованість за тілом кредиту є більшою, ніж фактичний розмір отриманого нею кредиту), а також розміру процентної ставки. Також просила врахувати ту обставину, що заборгованість виникла внаслідок неможливості виконання нею взятих на себе зобов`язань.

В подальшому відповідачка в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, а в подальшому без участі відповідачки, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 29 березня 2019 АТ «Альфа-Банк уклав з ОСОБА_1 . Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631134987 (шляхом акцептування банком оферти позичальниці), відповідно до якої банк відкрив на користь позичальниці відновлювальну кредитну лінію з максимальним розміром в 200 000 грн та для користування кредитним лімітом надав останній міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD зі строком дії 3 роки з моменту випуску, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит у розмірі 5 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 26 % річних від розміру заборгованості за кредитом.

20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» уклало з АТ «Альфа-Банк» договір факторингу №4, за яким АТ «Альфа-Банк» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №631134987 від 29 березня 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Суд встановив, що кредитний договір був укладений з дотриманням передбачених законом вимог (шляхом направлення позичальницею оферти на укладення правочину та акцептування пропозиції банком), підписаний сторонами правочину, містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

З матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальниці вбачається, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 20 грудня 2021 року виникла заборгованість у загальному розмірі 36 666 грн, в тому числі:

- заборгованість за простроченим кредитом 32 358,98 грн;

- заборгованість за овердрафтом (несанкціонованим кредитом) 817,94 грн;

- заборгованість за процентами 3 489,08 грн.

Однак вказаний розрахунок оспорений під час розгляду справи відповідачкою.

Перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд також не погоджується з ним у повному обсязі у зв`язку з наступним.

Як вбачається з наданого розрахунку та виписки з рахунку позичальниці, до заборгованості за кредитним договором АТ «Альфа-Банк», окрім кредиту та процентів, включив інші платежі, зокрема щомісячні комісії (за страхові пакети від нещасного випадку та фінансових ризиків; за розрахунково-касове обслуговування; за користування послугою SMS-інформування тощо).

Однак зі змісту кредитного договору (копії оферти на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії) вбачається, що окрім розміру кредитної лінії та узгодженої сторонами процентної ставки за користування кредитом він не містить умов щодо встановлення інших (в тому числі зазначених вище) платежів.

Доказів щодо узгодження та підписання сторонами кредитних відносин додаткових документів з вказаними умовами матеріали справи не містять.

Однак згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується посилання в цій частині на підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту, то суд зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2023 року у справі № 393/126/20 висловлено правовий висновок про те, що паспорт споживчого кредиту не може вважатися частиною кредитного договору, а є лише інформацією, необхідною позичальнику для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

З урахуванням вказаних правових висновків, оскільки паспорт споживчого кредиту з зазначеними у ньому банківськими тарифами є лише інформаційним документом, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору.

Крім цього суд встановив, що до заборгованості за тілом кредиту банк включав не лише отримані позичальницею кредитні кошти, а й інші не передбачені договором платежі, що призвело до штучного збільшення такої заборгованості.

За встановленого, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість лише за фактично отриманим нею кредитом, а також процентами (за вирахуванням коштів, внесених на погашення заборгованості за кредитним договором).

Зокрема, з розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальниці вбачається, що протягом періоду кредитування ОСОБА_1 використала 21 549 грн кредитних коштів, а внесла на погашення заборгованості 17 121,55 грн.

Також в межах кредитного договору банком нараховано 13 065,17 грн в якості процентів за користування кредитними коштами. Відповідачка, оспорюючи заборгованість в частині нарахованих процентів, на пропозицію суду не надала свого (альтернативного) розрахунку в цій частині, тому суд, враховуючи вказані обставини, діючи з урахуванням принципу диспозитивності, враховуючи складність такого обрахування, що вимагає спеціальних знань, вважає розмір таких процентів (нарахованих банком) доведеним та встановленим.

За встановлених обставин, враховуючи розмір нарахувань у вигляді кредиту та процентів (21 549 грн + 13 065,17 грн) за вирахуванням внесених позичальницею на погашення заборгованості коштів (17 121,55 грн), враховуючи передбачену ст. 534 ЦК України черговість погашення заборгованості за грошовим зобов`язанням (спочатку - проценти, потім основна сума боргу) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 17 492,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме:

- 1 444,66 грн судового збору;

- 3 387,41 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (м. Київ, пл. Солом`янська, 2; ) заборгованість за кредитним договором №631134987 від 29 березня 2019 року, що утворилася станом на 20 грудня 2021 року, а саме заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 17 492 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто дві) гривні 62 копійки, а також 4 832 (чотири тисячі вісімсот тридцять дві) гривні 07 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв