Справа № 161/7353/24
Провадження № 4-с/161/37/24
У Х В А Л А

27 травня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Крупінської С.С.,

за участю секретаря судового засідання Федорової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою.

Скаргу мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому належало на праві спільної сумісної власності нерухоме майно, а саме: квартира, яка перебуває у спільній сумісній власності 4-ьох чоловік, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу щодо майна померлого. Однак, 05.02.2024 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сопронюк І.О. було надіслано повідомлення в якому зазначено, що до складу спадкового майна входить частка у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на яку накладено арешт, зареєстрований в реєстрі за номером 77818 23 липня 2004 року Другою Луцькою нотаріальною конторою. Окрім того, 05 червня 2012р. накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 12581143 Волинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Роз`яснено спадкоємцю, що відповідно до п. 4.17 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій у разі накладення на спадкове майно арешту судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

В подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024р. у справі № 140/1842/24 зобов`язано відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 травня 2012 року ВП №32829197: реєстраційний номер обтяження 12581143.

В свою чергу відомості про арешт, зареєстрований в реєстрі за № 77818, 23 липня 2004 року Другою Луцькою нотаріальною конторою ідентифікувати не вдалось.Зазначає, що наявність обтяжень нерухомого майна (арешту) квартири порушує її права на вступ у спадщину, яка належить їй після смерті ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим просить поновити строк на подачу скарги на дії державного виконавця Відділу ДВС у місті Луцьку та зобов`язати посадових осіб ВДВС у місті Луцьку зняти (скасувати арешт нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна, Реєстраційний номер обтяження 77818, арешт накладений на підставі постанови вих. № 22247, 21.07.2004, головний державний виконавець Відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_3 , зареєстровано 23.07.2004р. Другою Луцькою державною нотаріальною конторою за №77818, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Представника скаржника в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 09.04.2024 року представником скаржника отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373442214 з якої вбачається, що на спадкове нерухоме майно державною виконавчою службою накладено арешт.

В суд ОСОБА_1 звернулась із скаргою 16.04.2024 року, отже нею не пропущено строк звернення до суду, оскільки звернулась до суду протягом 10-денного строку.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому належало на праві спільної сумісної власності нерухоме майно, а саме: квартира, яка перебуває у спільній сумісній власності 4-ьох чоловік, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу щодо майна померлого.

05.02.2024 р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Сопронюк І.О. було надіслано повідомлення в якому зазначено, що до складу спадкового майна входить частка у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на яку накладено арешт, зареєстрований в реєстрі за номером 77818 23 липня 2004 року Другою Луцькою нотаріальною конторою. Окрім того, 05 червня 2012р. накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 12581143 Волинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Роз`яснено спадкоємцю, що відповідно до п. 4.17 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій у разі накладення на спадкове майно арешту судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024р. у справі № 140/1842/24 зобов`язано відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 травня 2012 року ВП №32829197: реєстраційний номер обтяження 12581143.

09.02.2024 року на адресу Відділу ДВС у місті Луцьку ЗМРУ МЮ представником скаржника подано адвокатський запит із проханням надати інформацію про те, в чиїх інтересах Відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції 23.07.2004р. було відкрите виконавче провадження на підставі якого був накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 77818 23 липня 2004 р. Другою Луцькою нотаріальної конторою. У разі відсутності на примусовому виконанні у Відділі ДВС діючого виконавчого провадження, що було відкрите Відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції 23.07.2004р. згідно якого було обтяжене майно ОСОБА_2 зняти арешт із всього нерухомого майна, що було зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 77818 23 липня 2004 р. Другою Луцькою нотаріальної конторою.

08 квітня 2024 року від Відділу ДВС у місті Луцьку ЗМРУ МЮ отримано відповідь на запит від 15.02.2024р. за № 39427 з якого вбачається, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_1 наявне обтяження N?77818. Однак, провести ідентифікацію у зв?язку з виконанням яких саме виконавчих документів вносився відповідний запис про обтяження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 є неможливим, оскільки в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні такі відомості.

07.02.2024 року на адресу Волинського обласногодержавного нотаріального архіву направлено адвокатський запит із проханням надати інформацію про те, на підставі якого виконавчого документа, постанови державного виконавця було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 77818 23 липня 2004 р. Другою Луцькою нотаріальної конторою та надати копії таких документів.

11.04.2024р. від Волинського обласногодержавного нотаріального архівуотримано відповідь від 09.02.2024р. № 105/01-21 якою відмовлено в наданні такої інформації, оскільки така може бути надана лише на вимогу суду.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 373442214 від 09.04.2024 року вбачається, що на спадкове нерухоме майно державною виконавчою службою накладено арешт, зокрема:

- тип обтяження: арешт нерухомого майна, Реєстраційний номер обтяження 77818, арешт накладений на підставі постанови за вих. № 22247, 21.07.2004, головний державний виконавець Відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_3 , зареєстровано 23.07.2004р. Другою Луцькою державною нотаріальною конторою за №77818, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_1 в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Згідно з п.п. 1, 3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок №296/5) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Як вбачається із письмових доказів нотаріусом не виносилась Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва).

Отже, виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає скаржнику, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті свого чоловіка та стало підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, Закон передбачає конкретний перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, а в інших випадках, такий арешт знімається судом.

Згідно зі статтею статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 740/3240/18.

За таких обставин із закінченням виконавчого провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого закінченням виконавчого провадження.

В свою чергу, Відділ ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтвердив, що на спадкове (нерухоме) майно боржника накладено арешт які не можливо ідентифікувати.

За таких обставин суд приходить до висновку, що накладений арешт підлягає скасуванню.

На підставі ст.447 ЦПК України, ст.59 Закону України «Про виконачве провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб ВДВС у місті Луцьку скасувати арешт нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), правонаступником якого є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна, Реєстраційний номер обтяження 77818, арешт накладений на підставі Постанови ВИХ. № 22247, 21.07.2004, головний державний виконавець Відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Левчук О.О., зареєстровано 23.07.2004р. Другою Луцькою державною нотаріальною конторою за №77818, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 27 травня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С. Крупінська