Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3323/23
Провадження № 2/553/233/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року АТ "Універсал Банк" звернулося до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25278,94 грн та судового збору в розмірі 2684 грн.

Заявлені вимоги мотивує тим, що АТ "Універсал Банк" у жовтні 2017 року запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, вказаною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

28.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 28.10.2018. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних вище документів у мобільному додатку, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови.

В анкеті відповідач підтвердив, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 25.04.2023 становить 25278,94 грн, та яка складається загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Таким чином, позивач прохає стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" у розмірі 25278,94 грн та понесені у зв`язку сплату судового збору судові витрати в розмірі 2684 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.06.2023 справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави, для розгляду за підсудністю.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2023 справу за цивільним позовом АТ "Універсал Банк» до ОСОБА_1 , в порядку ст.33 ЦПК України, було передано на розгляд судді Парахіній Є.В..

За ухвалою судді Парахіної Є.В. від 19.07.2023, справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

15.08.2023 від представника відповідача адвоката Антоненка В.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому останній прохає відмовити у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю. Наголошує, що позивач жодним чином не довів обставин на які посилається у позові, як на підставу своїх вимог, надана копія анкети заяви від 28.10.2018, яка була підписана відповідачем, не є доказом того, що банк ознайомив ОСОБА_1 з умовами та правилами надання банківських послуг в ПАТ «Універсал Банк», які діяли на момент підписання цієї заяви. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування процентів за користування коштами, пені та комісії. В наданій позивачем копії анкетизаяви не зазначено, який саме кредитний ліміт було встановлено для відповідача під час оформлення (підписання) останньої. Крім того, зазначає, що сума повернутих відповідачем коштів фактично перевищує суму використаних коштів, що свідчить про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем, та, як наслідок, про безпідставність пред`явлених до відповідача позовних вимог.

Представник позивача у своїй відповіді на відзив прохала задовольнити позовні вимоги в повному розмірі, посилаючись на те що 28.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету заяву до договору та встановивши мобільний додаток monobank отримав розрахункову карту НОМЕР_1 . А також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився, що анкета заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту клієнту надається послуга переведення витрат у розстрочку, за рахунок якої стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Позичальник весь період активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, починаючи з 28.10.2018 періодично здійснював їх часткове погашення, але у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, відбулося порушення зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою та згідно розрахунку заборгованості становить 25278,94 грн.

В своїх запереченнях на відзив адвокат Антоненко В.О. прохав відмовити у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.11.2023 №1162/0/15-23 суддю Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням керівника апарату суду №281 від 11.12.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із виходом судді ОСОБА_2 у відставку був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 552/3323/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023, вказану цивільну справу передано на розгляд судді Високих М.С.

Ухвалою суду від 13.12.2023 справу прийнято до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача прохала проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 28.10.2018 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (monobank / АТ «Універсал Банк»), в якій прохав відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривні, з встановленням кредитного ліміту.

В підписаній анкеті-заяві ОСОБА_1 ствердив, що згоден з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх у мобільному додатку.

На підтвердження заявлених вимог банком надано копію вказаної анкети-заяви підписаної ОСОБА_1 28.10.2018, копію паспорта та копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_1 , а також витяг з Умов і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), який не містить підпису відповідача.

За наданою позивачем довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту ОСОБА_1 28.10.2018 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн, 19.02.2019 - кредитний ліміт збільшено до 13000 грн, 18.04.2018 - кредитний ліміт збільшено до 20000 грн, 21.10.2019 кредитний ліміт збільшено до 25000 грн, 08.07.2020 - кредитний ліміт змінено до 23600 грн, 02.09.2021 кредитний ліміт зменшено до 23000 грн, 04.03.2022 кредитний ліміт зменшено до 22700 грн.

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 25.04.2023 заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 25278,94 грн, з яких: 25278,94 грн заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 0 грн загальний залишок заборгованість за відсотками, 0 грн заборгованість за пенею, 0 судовий збір, 0 грн заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

Згідно виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 від 29.08.2023 за період з 28.10.2018 29.08.2023 кредитний ліміт становить - 22700 грн, заборгованість - 27962,94 грн, усього витрат за період 108871,30 грн, сума зарахувань за період 98608,36 грн.

Також, як убачається з наданої виписки, за період кредитування банком нараховувались та списувались відсотки за користування кредитним лімітом.

Таким чином, оскільки відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі якої йому було відкрито поточний рахунок у гривні із встановленням кредитного ліміту, та користувався кредитними коштами, суд вважає, що між сторонами виникли договірні відносити.

Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 25.04.2023 має заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 25278,94 грн.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи справу, суд має встановити обставини, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014 (провадження № 6-144цс14) та зроблено наступний висновок, «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

За обставинами справи, яка розглядається судом, в анкеті-заяві від 28.10.2018 ОСОБА_1 прохає відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, інші істотні умови не визначені.

Таким чином, оскільки в анкеті-заяві від 28.10.2018 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, суд вважає, неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та доходить висновку про необхідність зарахування цих коштів на погашення тіла кредиту.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі 697/302/20, що викладений у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 за наслідками розгляду касаційної скарги на постанову апеляційного суду у справі за позовом АТ «Універсал банк» про стягнення заборгованості.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 25.04.2023 має заборгованість в розмірі 25278,94 грн, яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 зроблений правовий висновок про те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання перед договірного обов`язку кредитодавця є Паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит із дотриманням його форми, оскільки у Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Встановлено, що підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування, не містить визначення сторонами домовленості про сплату відсотків, їх розміру, строки внесення кредитних коштів тощо.

АТ «Універсал Банк» зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису.

Проте, АТ «Універсал Банк» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання його електронного цифрового підпису.

Пунктом 5.2 розділу 5 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank визначено, що Банк надає Клієнту інформацію про банківське обслуговування, шляхом її направлення на адресу клієнта, зазначену в Анкеті-заяві, або в мобільний додаток клієнта.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів. Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог умовами, тарифами та паспортом споживчого кредиту.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість за тілом кредиту частково сформована за рахунок списання банком з кредитного ліміту нарахованих протягом усього часу відсотків за користування кредитом. Сплачені відповідачем кошти безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, враховуючи також і те, що позивачем не доведено відсоткової ставки, на умовах якої був наданий кредит та те, що сума заборгованості за тілом кредиту сформована за рахунок включення в неї і відсотків, розмір яких є недоведеним.

Так, разом з позовною заявою АТ «Універсал Банк» надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 28.10.2018, з якого вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість за відсотками. ОСОБА_1 нараховувалася заборгованість за відсотками за ставкою 37,2 %, яка стягувалася автоматично з надходжень на карту. Водночас, розмір заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 25278,94 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн.

Водночас, враховуючи, що анкета-заява від 28.10.2018 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд доходить висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Щодо посилань позивача на особливості проекту монобанк - укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов і правил обслуговування та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, суд зазначає, що електронна форма договору не звільняє позивача від процесуального обов`язку доведення заявлених у позові підстав відповідно до визначених у ст.ст. 76-81, 100 ЦПК України вимог щодо належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, у тому числі електронних.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач звернувся до суду із позовом, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 25278,94 грн, що була сформована за рахунок списання банком з кредитного ліміту нарахованих протягом усього часу відсотків. Враховуючи, що розмір відсотків сторонами не погоджувався, в даному випадку суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Як убачається з виписки про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 , останнім станом на 25.04.2023 було використано 75016,80 грн кредитних коштів, а повернуто 79067,60 грн, що свідчить про відсутність різниці між фактично використаними та повернутими кредитними коштами.

Таким чином, заявлені АТ «Універсал Банк» позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 25278,94 грн підлягають залишенню без задоволення за недоведеністю.

Відповідно до 141 ЦПК України, у разі відмови у позові, судовий збір покладається на позивача, з огляду на що підстави для його стягнення з відповідача відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні цивільного позову Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Універсал Банк», , адреса: 04114, місто Київ, вул. Автозаводська, 54/19;
Відповідач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих