УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м. Київ

справа № 463/9071/19

провадження № 61-6949ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року, в складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 6 400, 00 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова

від 02 червня 2021 року задоволено частково, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Скасовано рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Куйбіди - Кришкевич Х. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 26 квітня 2016 року, індексний номер 29416391 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 134,1 кв. м, житловою площею 912,5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, за ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року задоволено, додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду

від 27 червня 2022 року відмовлено на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-7063ск22).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року виправлено описку в постанові Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року, зазначивши житлову площу житлового будинку АДРЕСА_1 «91.5 кв. м.», замість «912.5 кв. м.».

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Заява ОСОБА_2 мотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 17 червня 2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак - Кучерепа О.О., ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений літерою «А» разом із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,0877 га, кадастровий номер :05:006:0469, а відтак на час винесення судового рішення судом апеляційної інстанції позивачка вже не була власником житлового будинку, тому її права жодним чином не могли бути порушені. Вказував, що дана обставина є істотною та такою, що могла суттєво вплинути на вирішення справи, а на час ухвалення судового рішення суд не мав можливості її врахувати, оскільки її учасники не знали про цю обставину та не могли підтвердити. На думку заявника вказана обставина є нововиявленою, не могла бути відомою на час розгляду цієї справи та ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, проте має істотне значення для вирішення справи.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

У травні 2024 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про перегляд постанови Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року задовольнити, постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимога.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі № 740/10/17 (провадження № 61-11419св20).

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, у тому числі, неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи судом не є нововиявленими обставинами, тому не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення із зазначених підстав.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (параграф 27, 28 рішення Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі № 69529/01 PRAVEDNAYA v. RUSSIA).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18 (провадження № 12-7звг22)зазначено, що здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення. Зазначена позиція узгоджується із висновками зробленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту першого частини другої статті 423 ЦПК України, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки не спростовують факти, що були покладені в основу судового рішення та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, які надав суд у постанові від 27 червня 2022 року, не впливають на сутність судового рішення, не є такими, що могли істотно вплинути на вирішення справи.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень, додаткового правового аналізу не потребують та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржувано судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник