Провадження № 22-ц/802/338/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») 19 липня 2023 року подано в суд позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 2386965, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 24 липня 2020 року. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача. ТОВ «Мілоан» на виконання кредитного договору надало відповідачу кредит шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок платіжної картки відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 23109578 від 09 липня 2020 року. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, не повертала кошти згідно з графіком погашення кредиту, внаслідок чого має заборгованість. 29 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 58-МЛ, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги у правовідносинах, які виникли на підставі кредитного договору, набуло право вимоги до ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2386965 від 09 липня 2020 року. На 14 травня 2021 року сума заборгованості за кредитним договором становить 20 196,04 грн, з яких 4168 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 950 грн - прострочена заборгованість за комісією, 15 078,04 грн - прострочена заборгованість за відсотками. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2386965 від 09 липня 2020 року в розмірі 20 196,04 гривень та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2386965 від 09 липня 2020 року в розмірі 20 196,04 грн та 2684 грн судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає його незаконним, оскільки заперечує укладення кредитного договору з ТОВ «Мілоан» та належність їй вказаного у договорі номеру телефону та електронної пошти. Суд неповно встановив обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права. Для належної ідентифікації її особи, позивач повинен був провести щодо неї верифікацію, тобто встановлення особи клієнта наданим ідентифікаційним даним. Надіслання смс-повідомлення не дає змогу належним чином встановити особу клієнта, адже знаючи лише її ідентифікаційні дані (номер РНОКПП, дані паспорту, анкетні дані), замість неї верифікацію може пройти будь-яка особа, вказавши довільний номер мобільного телефону під час реєстрації, який немає конкретної прив`язки до особи клієнта. Можливість віддаленої верифікації особи клієнта без необхідності її особистої присутності при наданні небанківських фінансових послуг у чинному законодавстві з`явилася лише з 30 липня 2020 року з набранням чинності Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, яке затверджено Постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2020 року № 107. Ухвала суду про витребування доказів не виконана позивачем, однак суд на це увагу не звернув і визнав, що електронний договір є укладеним. Номер банківського рахунку товариству вона не надавала. Оригінал платіжного доручення не був наданий позивачем на вимогу суду. Якщо позивач вважає, що кошти поступили на її картковий рахунок від ТОВ «Мілоан», то позивач, як правонаступник має право лише ставити питання про витребування безпідставно набутого нею майна. Просив рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказав, що без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна до особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Відповідач жодним чином не підтвердила, що номер телефону та електронна пошта їй не належать. Товариство не отримує повні реквізити банківської карти, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картках товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту РСІ DSS. До бази даних товариства від платіжного сервісу потрапляє лише частка номеру карти та токен, згенерований платіжним сервісом. Цих даних недостатньо для вчинення шахрайства з картою, навіть якщо вони будуть викрадені. Просив ухвалити рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі анкети-заяви на кредит та згідно умов кредитного договору № 2386965, укладеного 09 липня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_3 , ТОВ «Мілоан» зобов`язувалося надати відповідачу на картковий рахунок кредит в сумі 5000 грн строком на 15 днів, а позичальник зобов`язалася до 24 липня 2020 року повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом й виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, що визначені в договорі; комісія за надання кредиту складає 19% від суми кредиту одноразово (950 грн); проценти за користування кредитом 1875 грн, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (фіксована ставка); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом згідно п. 2.2.3 договору (включає строк, що настає за терміном повернення кредиту, якщо позичальник всупереч умовам договору продовжує користуватися кредитом).

Відповідно до платіжного доручення № 23109578 від 09 липня 2020 року відповідачу було перераховано 5000 грн з поміткою призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно договору № 2386965.

На підтвердження укладення договору в електронному вигляді позивачем надано довідку ТОВ «Мілоан» про послідовність дій вчинених в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства відповідачем з зазначенням дати та часу вчинення таких дій, а також процес розгляду заяви на укладення кредитного договору який відбувався при підписанні анкети заяви через сайт: miloan.ua.

Відповідач ОСОБА_3 13 липня 2022 року уклала шлюб, та після одруження отримала прізвище « ОСОБА_4 ».

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є набувачем права вимоги заборгованості до відповідача ОСОБА_5 за цим кредитним договором на підставі Договору відступлення прав вимог № 58-МЛ від 29 грудня 2020 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення Кредитного договору № 2386965 від 09 липня 2020 року, що свідчить про волевиявлення позичальника на укладення договору.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів погоджується з цим висновком з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. ст. 1, 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Колегією суддів установлено, що відповідно до п. п. 6. 1 Кредитного договору № 2386965 (індивідуальна частина) сторони дійшли згоди, що кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (смс) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладання (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через веб сайт або у смс-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_1 . Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлене позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Згідно з п. п. 6. 4, 6. 5 сторони погодили, що укладений кредитний договір після його підписання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є таким, що укладений у письмовій формі.

У розділі 10 договору «Реквізити сторін» у графі «Позичальник» містяться особисті дані ОСОБА_3 (нині ОСОБА_4 ), зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, номер телефону, електронна пошта. Аналогічні дані відповідача містяться в анкеті-заяві на кредит № 2386965 від 09 липня 2020 року, де також вказано дату народження, вік, освіту, соціальний статус, місце роботи, майновий стан (щомісячний дохід), IP адресу з якої подано заяву.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора U99823, сформованого 09 липня 2020 року о 13 год 27 хв і який було відправлено їй на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який відповідає номеру, вказаному нею в анкеті-заяві. Така обставина також підтверджується Інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину № 2386965 від 09 липня 2020 року, хронологією вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 2386965 від 09 липня 2020 року.

Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що їй не належали і не належать номер телефону та електронна пошта, зазначені в кредитному договорі, анкеті-заяві відповідач не довела належними та допустимими доказами. Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування кредитних грошових коштів, номер телефону, адреса реєстрації місця проживання, адреса електронної пошти, банківського рахунку) були використані товариством чи іншими особами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані, як і не надано доказів того, що вона зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій чи оскарження правомірності укладених договорів.

Заперечення відповідача про ненадання нею інформації позивачу щодо банківського рахунку, відкритого на її ім`я, також спростовується матеріалами справи, оскільки реквізити банківського (карткового) рахунку, зазначеного позичальником в анкеті-заяві, та, відповідно, у кредитному договорі, відповідають номеру рахунку, на який товариством здійснено переказ кредитних коштів (платіжне доручення № 23109578 від 09 липня 2020 року, довідка ТОВ «Елаєнс»(надавач платіжних послуг) від 16 листопада 2023 року), та номеру рахунку, на який було зараховано кредитні кошти 07 липня 2020 року (виписка АТ КБ «ПриватБанк» від 23 жовтня 2023 року). Належність відповідачу карткового рахунку за номером НОМЕР_3 підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» наданою на виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів.

Ураховуючи той факт, що на рахунок відповідача надійшла обумовлена сторонами у кредитному договорі від 09 липня 2020 року сума кредитних коштів 5000 грн, і такий картковий рахунок належить відповідачу, остання знала і не могла не знати про отримання кредитних коштів. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що відповідач зверталася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про помилковий переказ коштів 09 липня 2020 року. Крім того, згідно виписки з вищевказаного рахунку, що надана на запит суду першої інстанції, встановлено подальше використання відповідачем кредитних коштів.

Зважаючи на вказане, невизнання самою відповідачем факту укладання кредитного договору і використання такого ідентифікатора не обґрунтоване стороною відповідача за допомогою належних та допустимих доказів. Підстав вважати, що кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону Україну «Про електронну комерцію» немає. У кредитному договорі кредитор та позичальник узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача ОСОБА_2 для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Кредитний договір є укладеними з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині є правильним.

Суд першої інстанції стягнув заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості, що виникла станом на 14 травня 2021 року, в розмірі 20 196,04 грн. Такий розмір заборгованості підтверджено графіком розрахунків, анкетою-заявою на кредит, випискою з особового рахунку за кредитним договором, копією реєстру боржників та не спростований стороною відповідача належними та допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд в складі колегії суддів відхиляє доводи апеляційної скарги рішення суду у цій справі в частині неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неврахування обставин, які мають значення для справи судом першої інстанції не встановлено, тому апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишає без змін. Судові витрати відповідача, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, залишаються за відповідачем у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді