ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6037/23 Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/818/1379/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення вартості спожитої теплової енергії
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2023 року, по справі № 638/6037/23, за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії.

Позовна заява мотивована тим, щовідповідачу на праві власності, а саме свідоцтва про право власності від 20.06.2013 року належать нежитлові приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 цокольного поверху поверху № (121-120а)-8, 1-го поверху № (121-120а)-1-:-(121-120а)-3, (121-120а)-5-:-(121-120а)-6, 2-го поверху № (121-120а)-7 в літ. «В-5» загальною площею 129,7 кв.м з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі».

На підставі вищевикладеного, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість теплової енергії використаної в нежитловому приміщенні в сумі 162613,94 грн., за період з 01 грудня 2021 по 30 квітня 2023 р., плати за абонентське обслуговування в розмірі 174,38 грн, плату за обслуговування внутрішньо будинкових систем в розмірі 1060,90 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року було задоволено позов.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з теплопостачання теплової енергії в розмірі 162613, 94 грн. за період з 01.12.2021 по 30.04.2023 року; абонентську плату у розмірі 174,38 грн.; плату за обслуговування внутрішньо будинкових систем у розмірі 1060, 90 грн.; судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким зобов`язати позивача здійснити перерахунок заборгованості за послуги з теплопостачання у відповідності до пункту 31 Договору та Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.12.2021 р. за №1051, яким встановлено тариф у розмірі 1539,50 грн./Гкал., з урахуванням податку на додану вартість - для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладу обліку теплової енергії та у розмірі 39,38 грн. за 1 кв.м. на місяць, з урахуванням податку на додану вартість - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії, та з врахуванням Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.06.2022 року №163 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в умовах воєнного стану». Стягнути заборгованість з відповідача за період з 01.12.2021 р. по 30.04.2023 р., з урахуванням здійснення перерахунку заборгованості за послуги з теплопостачання у відповідності до пункту 31 Договору та Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.12.2021 р. за №1051, яким встановлено тариф, у розмірі 1539,50 грн./Гкал., з урахуванням податку на додану вартість - для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладу обліку теплової енергії та у розмірі 39,38 грн. за 1 кв.м. на місяць, з урахуванням податку на додану вартість - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії, та з врахуванням положень Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.06.2022 року №163 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в умовах воєнного стану», яким прийнято рішення про звільнення споживачів від оплати за послуги теплопостачання за період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022 р. через військові дії. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

Вказав, що Відповідач не заперечує щодо наявність заборгованості за використання послуг з постачання теплової енергії, але не погоджується з її загальною сумою, оскільки розрахунок нарахувань здійснено не у відповідності до затвердженого тарифу, який зазначено у Договорі, тобто при здійсненні нарахувань Позивач проводив розрахунок згідно тарифу, який не передбачений умовами діючого договору, чим порушено права споживача.

Вважає, що до нежитлових приміщень повинне бути застосоване рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.06.2022 № 163 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в умовах воєнного стану».

Наголошує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить жодного чіткого обґрунтування правомірності здійснення позивачем нарахувань за тарифом, який не передбачений умовами діючого Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 31.10.2021 року.

Звертає увагу суду, що відповідь на відзив позивачем було надано з порушення строків, які передбачені ЦПК України та ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова про відкриття провадження у справі №638/6037/23 від 03 липня 2023 року, оскільки даною ухвалою строк для подання відповіді на відзив становить 5 днів з дня отримання відзиву. Згідно інформації з офіційного сайту Укрпошти, представником позивача відзив на позовну заяву було отримано 03 серпня 2023 р., тобто останній день відправки відповіді на відзив спливав 07 серпня 2023 року (роздруківка з сайту Укрпошти наявна у матеріалах справи). У свою чергу відповідь на відзив Позивачем було складено 08 серпня 2023 року, а направлено на адресу Відповідача 09 серпня 2023 року. Заява про поновлення строків не подавалась.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Внаслідок невиконання відповідачем обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, підтверджується, що нежитлові приміщення загальною площею 129,7 кв.м. за адресою: м. Харків, проспект Науки належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності.

Власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати послуг отриманих в нежитловому приміщенні.

Система опалення приміщень по АДРЕСА_1 є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Враховуючи те, що правові відносини між споживачем та виконавцем регулюються даному випадку ЗУ «Про теплопостачання» відповідно до якого теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання, для опалення, підігріву питної води, інших господарських та побутових потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. За Правилами користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 споживачем теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу з 01.12.2021 року по 30.04.2023 року, що підтверджується Актами обстеження об`єкту та Актами підключення споживача до джерела теплової енергії. Відповідачем та представником відповідача факт отримання теплової енергії в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 не заперечувався.

Також встановлено, що протягом місяця з дня розміщення позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідач про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направив, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до опублікованого на сайті КП «Харківські теплові мережі» рішення Харківської міської ради № 1050 від 30.12.2021 додаток № 7 про встановлення тарифів де зазначено тарифи як для категорії споживачів «Населення» так і категорії інші споживачі до яких саме і відноситься відповідач, а тому тариф для такої категорії споживачів становить 5546, 12 грн. за 1 Гкал.

Доводи скарги про те, що відповідача повинно застосуватися Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.06.2022 « 163 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в умовах воєнного стану», колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що рішенням передбачено припинення нарахування плати за період з 24.02.22 по 31.05.2022 тільки фізичним особам, які отримують житлово-комунальні послуги в житлових приміщеннях, а даний спір стосується стягнення заборгованості за надані послуги по опаленню нежитлових приміщень.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 11 ЦК України.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт наявності заборгованості на суму 162613, 94 грн. за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати спожитої у спірний період теплової енергії згідно умов Договору та не спростовано розрахунок нарахувань позивача належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та чинного законодавства, суд правильно стягнув з відповідача заборгованості в розмірі 162613, 94 грн. за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року, оскільки вони є обґрунтованими.

Щодо доводів скарги про нарахування абонентської плати за відповідними тарифами, судова колегія, зазначає наступне.

Cтаттею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до п.32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Отже, суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 174, 38 грн, суд правильно визнав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, КП «Харківські теплові мережі» з 01.07.2022 року виконало нарахування плати за послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та внутрішньо будинкових систем постачання гарячої води. Вартість ремонту внутрішньо будинкових систем зазначена у Публічному договорі з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності , який розміщено на сайті www.hts.kharkov.ua. Відповідач не сплатив плату за обслуговування внутрішньо будинкових систем у розмірі 1060, 90 грн.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

З урахуванням вищевказаного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» сума заборгованості за спожиту теплову енергію без укладання договору у розмірі 162613, 94 грн. за період з 01.12.2021 р. по 30.04.2023 р., вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з теплопостачання теплової енергії, абонентська плата в розмірі 174, 38 грн. та плата за обслуговування внутрішньо будинкових систем в розмірі 1060, 90 грн. Наведені з цього приводу доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлових приміщень свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, КП «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги.

31.10.2021 року на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Договір), що встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу, та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 Договору даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця www.hts.kharkov.ua.

Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором (п. 5 Договору).

Пунктом 32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно п.33 Договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п.34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://zakon.rada.gov.ua/laws/ show/808-2019-п#Text (п. 30 Договору).

На підставі Актів підключення та відключення споживача від 26.10.21 р. №173/30155; від 25.10.2022 р. № 173/32572; від 06.04.2023 № 173/32096 з 01.12.2021 року по 30.04.2023 року позивач здійснював постачання теплової енергії до нежитлового приміщення відповідача у будівлі по АДРЕСА_1 .

Позивачем були виставлені рахунки-фактури за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2021 року по 30.04.2023 року, а також плату за внутрішньобудинкове обслуговування та абонентську плату.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем.

Але факт відсутності такої заяви з урахуванням фактичного споживання наданих послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту наявності між сторонами правовідносин та надання позивачем послуг з опалення спростовується матеріалами справи.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами про підключення опалення; розрахунками нарахувань по належному відповідачці приміщенню та іншими наявними у справі доказами.

Доводи скарги про те, що судом першої інстанції прийнято відповідь на відзив представника позивача з порушенням строків та відповідно до ст.126 повинен був залишити її без розгляду, колегія суддів відхиляє, з огляду на ст.123 ЦПК України, оскільки відповідь на відзив подана на 5 день (а.с.72,73-74), що не суперечить строку вказаному у ухвалі суду від 03.07.2023 (а.с.25).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 06 червня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

Ю.М.Мальований.