Справа № 524/8766/24
Провадження №2/524/3152/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.12.2024 м.Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді Алексашиної Н.С.,

за участю: секретаря Антибури І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовує позов тим, що 19.02.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом використання останньою електронного цифрового підпису та проходження ідентифікації з використанням системи BankID Національного банку, укладено кредитний договір №19.02.2022-100004227. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11600 гривень, строком на 41 день. Договором передбачено дві процентні ставки: «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду; «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

В подальшому кредитний договір переоформлено шляхом укладення 15.06.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору №15.06.2022-010000003. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11600 гривень, строком на 56 днів. Встановлено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 5,6% за 56 днів користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором від 15.06.2022 року виконав в повному обсязі, перерахував позичальнику кошти в сумі 11600 грн.

Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 12294,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11600 грн.; заборгованість за процентами 649,60 грн.

Позивач прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 12249,60 грн., сплачений судовий збір 2422 грн.40 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у заяві про усунення недоліків заявила клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», проти заочного розгляду справи не заперечує. /а.с.37-38/

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Отже, відповідач вважається таким, що про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідач (позичальник) ОСОБА_1 , 15.06.2022 року уклали кредитний договір. Договір укладено з використанням відповідачкою одноразового ідентифікатора S673, яким підписано заявку кредитного договору №15.06.2022-010000003, підтвердження, пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), паспорт споживчого кредиту. /а.с.8-16/

При цьому суд враховує, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Враховуючи, що кредитний договір підписаний ОСОБА_1 в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним.

Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20.

Згідно умов укладеного кредитного договору відповідачка 15.06.2022 року отримала кредит в сумі 11600 грн., строком на 56 днів. Дата повернення кредиту - 10.08.2022 року. Договором передбачено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 5,6% за 56 днів користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. /а.с.14-15/

Умовами договору також встановлено графік платежів.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач ТОВ «Споживчий центр» стверджує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит в сумі 11600 грн.

Однак доказів на підтвердження надання позичальнику кредитних коштів у вказаній сумі позивач не надав.

Так, до позовної заяви додано довідку про транзакцію Таскомбанк, згідно якої 19.02.2022 року на картку отримувача від ТОВ «Споживчий центр» перераховано 10 000 грн. /а.с.26/

Однак, наведена у довідці інформація не надає можливості ідентифікувати отримувача. Крім того, договір, за яким позивач прохає стягнути заборгованість укладено пізніше - 15.06.2022 року. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що таке перерахування грошових коштів відбулося на виконання укладеного договору з відповідачкою ОСОБА_1 .

Інших доказів на підтвердження надання відповідачці кредитних коштів (квитанції, виписки з особового рахунку тощо) позивачем не надано.

Що стосується наданого розрахунку заборгованості, то він сам по собі не є доказом перерахування кредитних коштів позичальнику. /а.с.41/

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Вказані висновки також наведено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено факт надання відповідачці кредитних коштів, а тому відсутні законні підстави для задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості.

Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Алексашина Н.С.