Справа №285/7317/23 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 82 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

04 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

розглянувши заяву судді Шевчук А.М. про самовідвід

у цивільній справі №285/7317/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиргаз» про захист прав споживача

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 подав до Житомирського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Шевчук А.М., судді Талько О.Б., Павицька Т.М.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року справу призначено до розгляду на 05 червня 2024 року.

30 травня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючої судді Шевчук А.М., яка обґрунтована тим, що у вільному доступі мережі інтернет вказана інформація про те, що суддя вчинила кримінальний злочин стосовно сімейного лікаря, внаслідок чого відкрито кримінальне провадження, а також порушує принципи доброчесності судді. Викладене вище викликає у заявника сумніви у безсторонності та неупередженості, професійності, доброчесності судді.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2024 року відвід головуючій судді Шевчук А.М. визнаний необґрунтованим та питання про відвід передано на вирішення в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу від 03 червня 2024 року справу для вирішення питання про відвід розподілено судді Борисюку Р.М., який не входить до складу колегії суду.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 04 червня 2024 року, який не входить до складу колегії суддів, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Шевчук А.М. відмовлено, а справу №285/7317/23 передано для продовження розгляду в складі суду, визначеному протоколом автоматизованого розподілу від 01 квітня 2024 року.

Разом із тим, суддя Шевчук А.М. вважає за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 5 частини першої ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 01 жовтня 1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії», тощо).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про відвід головуючої судді Шевчук А.М., посилався на те, що має сумніви щодо безсторонності, неупередженості та доброчесності судді.

Ухвалою Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 червня 2021 року №1416/1дп/15-21 відмовлено у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Житомирського апеляційного суду Шевчук А.М., оскільки дисциплінарна скарга не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку судді.

Разом із тим, щоб виключити будь-які сумніви щодо об`єктивності та неупередженості у будь-кого та відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України колегія суддів задовольняє заяву головуючої судді Шевчук А.М. про самовідвід у даній справі для забезпечення учасникам справи права на безсторонній суд.

Керуючись ст.36,39,40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяву головуючої судді Шевчук Алли Миколаївни про самовідвід.

Справу передати на повторний автоматизований розподіл.

Головуюча Судді