Справа № 522/8157/24-Е
Провадження № 2-3/522/176/24
УХВАЛА

04 червня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Споживчого товариства «Сузір`я плюс» про визнання майнових прав на об`єкти нерухомого майна.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петрова А. М., подала заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити Споживчому товариству «Сузір`я Будова» та Споживчому товариству «Сузір`я Плюс» та будь-яким третім особам здійснювати будь-які правочини, щодо відчуження майнових прав на однокімнатну квартиру із будівельним номером АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м. та на нежитлове приміщення із будівельним номером НОМЕР_1 з, що розміщене на 9 поверсі у 4 секції за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що на підставі договорів асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/128, №4/9з-К вона набула майнові права на однокімнатну квартиру із будівельним номером АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м. та на нежитлове приміщення із будівельним номером НОМЕР_1 з, що розміщене на 9 поверсі у 4 секції за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що у разі задоволення позову, набуття майнових прав нею буде підтверджено рішенням суду і після введення будинку в експлуатацію, у неї, як у особи, що фінансувала будівництво, виникне право власності на вищезазначену нерухомість.

Листом від 28 березня 2024 року відповідач СТ «Сузір`я Будова» повідомив їй, що договір про спільну діяльність, на підставі якого укладено договори асоційованого членства, припинено у зв`язку з неможливістю його виконання через зміну умов, що виникли із рішення суду у справі № 916/1674/18 щодо збільшення частки відшкодування перед контрагентом по договору пайової участі у будівництві, та неможливістю виконання Споживчим товариством «Сузір`я Будова» збільшення частки у зв`язку з тим, що СТ «Сузір`я Будова» є неприбутковою організацією, яка існує на внески членів та асоційованих членів, чого недостатньо для здійснення будівництва квартир за додатковими вимогами Міністерства оборони України.

Також відповідачем повідомлено, що право СТ «Сузір`я Будова» на подальше використання земельної ділянки за адресою: місто Одеса проспект Гагаріна 19 скасовано, а тому об`єкти, вказані в договорах асоційованого членства, не можуть бути передані.

Крім того, вона отримала шаблони нових договорів, що були запропоновані СТ «Сузір`я Будова» для підписання, із змісту яких слідує, що СТ «Сузір`я Будова» намагається припинити свої зобов`язання перед позивачем щодо передачі майнових прав на квартиру і замінити себе на іншу сторону Споживче товариство «Сузір?я Плюс».

Указує, що із запропонованих до підписання їй угод вбачається, що замість заміни сторони договору асоційованого членства в споживчому товаристві «Сузір`я Будова», пропонується або розірвання цього договору та укладення нового договору із СТ «Сузір?я Пплюс» на зовсім нових умовах, вкрай невигідних пайовику (зарахувати вже сплачений пай і доплатити за ті самі майнові права додаткову суму коштів), або розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві «Сузір`я Будова» із виплатою пайовику внесених на будівництво коштів, однак без жодної індексації такої суми.

Обидва варіанти, запропоновані СТ «Сузір`я Будова» та СТ «Сузір?я Плюс», що входять до групи компаній Будова, свідчать про те, що її майнові права, які вона набула за договорами, укладеними із СТ «Сузір`я Будова», не визнаються.

Указує, що фактично, забудовник пропонує повторно викупити майнові права на нерухомість, але вже за новою ціною, що суттєво відрізняється від першої ціни придбання.

При цьому, СТ «Сузір`я Будова» та СТ «Сузір?я плюс», що є взаємопов`язаними особами, відкрито сповіщають пайовиків, в тому числі й її на особистій зустрічі про те, що у разі непереукладення договору із СТ «Сузір?я плюс», її майнові права будуть перепродані третім особам.

Указує, що на час розгляду справи існує ймовірність відчуження її майнових прав, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову та поновлення її прав без додаткового звернення до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви в межах вирішення цієї заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

При вжитті заходів забезпечення позову суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечення позову і позовними вимогами, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Обранням належного заходу забезпечення позову, передбаченого процесуальним законом, дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, що не є учасниками справи.

Як слідує з позовної заяви, предметом позову є визнання за позивачем майнових прав на об`єкти будівництва.

Так, звертаючись до суду з даною заявою позивач просить заборонити відповідачам та будь-яким третім особам здійснювати будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на об`єкти будівництва, однак, захід забезпечення позову у вигляді, заявленому позивачем, суд вважає таким, що не є ефективним заходом забезпечення позову, оскільки заборона вчиняти певні дії має передбачати чітко визначені коло осіб та чітко визначені дії щодо предмета спору, що забороняються вчиняти, при цьому вимога позивача в частині заборони вчинення дій будь-яким третім особам є неконкретизованою, також позивачем не конретизовано в чому полягає здійснення будь-яких правочинів щодо відчуження майнових прав.

Подібний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 916/2262/22.

Також, усупереч вищенаведених процесуальних норм, заявником належним чином не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді, заявленому позивачем, призведе до наслідків, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА