РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретар судового засідання Сисан С.І.

Справа № 458/91/24

Провадження №2/458/101/2024

Сторони в справі:

позивач ОСОБА_1

відповідач Турківська міська рада

Самбірського району Львівської області

представник позивача ОСОБА_2

треті особи ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

встановив:

30.01.2024 позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Миньо М.М. подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай), яка розташована на території с. Розлуч Самбірського району Львівської області розміром 1,43 га в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 .

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Розлуч Турківського району Львівської області та до дня його смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, позивач до дня смерті батька проживала разом з ним, відтак прийняла спадщину відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963. Інші можливі спадкоємці першої черги спадкування за законом є діти спадкодавця: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак із спадкодавцем на час його смерті не проживали та до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна частка (пай), яка розташована на території с. Розлуч Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, розміром 1,43 га в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, згідно з записом №109 у книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Розлуцької сільської ради Турківського району Львівської області. Однак, даний сертифікат серії ЛВ №109 на ім`я ОСОБА_5 був втрачений. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд своєю ухвалою від 01.02.2024 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання та витребував докази в справі.

21.02.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаша М.М. надійшли письмові докази, які витребовувалися судом.

12.03.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Суд своєю ухвалою від 12.03.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Миньо М.М. в судове засідання не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задоволити позов.

Представник відповідача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, засобами поштового зв`язку подали до суду заяви, в яких просять суд розглядати справу без їх участі, на прийняття спадщини не претендують, щодо задоволення позову не заперечують. Додатково зазначили про те, що сертифікат серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ні ними, ні іншими їхніми родичами не був використаний для оформлення документів про право власності на землю, оскільки єдиним спадкоємцем батька є позивач ОСОБА_1 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

Як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 18.12.1944, позивач ОСОБА_8 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі мати стоїть запис ОСОБА_9 , в графі батько - ОСОБА_5 .

27.02.1962 Розлуцькою сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - Кузан, про що складено відповідний актовий запис за №5, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 27.02.1962.

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 видане 19.12.2023 Турківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно довідки №391 виданої 19.12.2023 т.в.о. старости с. Розлуч виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області Г. Когут, останнім місцем проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був будинок за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті за даною адресою у житловому будинку були зареєстровані та проживали: дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даних щодо посвідчення заповіту від імені гр. ОСОБА_5 старостою с. Розлуч немає.

Як видно із засвідченої Архівним відділом Самбірської районної державної адміністрації №2 копії №201 від 20.12.2023 ухвали Розлуцької сільської ради народних депутатів Турківського району Львівської області, 04.04.1995 затверджено список осіб, які мають право на середню земельну частку.

Відповідно до засвідченої Архівним відділом Самбірської районної державної адміністрації №2 копії №202 від 20.12.2023 списку осіб, які мають право на середню земельну частку, ОСОБА_5 , 1913 р.н., виділено середню земельну частку в розмірі 1,43 га.

Відповідно до засвідченої Архівним відділом Самбірської районної державної адміністрації №2 копії №83 від 11.03.2024, розпорядження голови Турківської районної державної адміністрації В. Дребот від 29.05.1997 за №164, затверджено розрахунок вартості земельної частки/паю та її розмірів в умовних кадастрових гектарах, а також зобов`язано відділ земельних ресурсів видати сертифікати на право на середню земельну частку.

З копії книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Розлуцької сільської ради Турківського району Львівської області видно, про те, що зареєстровано сертифікат серії ЛВ №109 на ім`я ОСОБА_5 , мешканця с. Розлуч на 1,43 га земель, в тому числі 1,43 га с.г. угідь, з них 1,43 га ріллі.

Позивач ОСОБА_1 подала до відділу редакції газети "Бойківщина" оголошення про те, що втрачений сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №109 виданий на ім`я ОСОБА_5 вважати недійсним, яке опубліковане в народному часописі Турківщини газеті "Бойківщина" №10 від 08.08.2024.

Згідно з довідником показників нормативної грошової оцінки сільгосподарських угідь в Україні станом на 01.01.2024 у Львівській області становить 22 588,09 гривень за гектар.

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 75203664 від 20.12.2023) видно, що після смерті ОСОБА_5 . нотаріусом заведено спадкову справу №201/2023 номер у спадковому реєстрі 71757779.

Як видно з копії спадкової справи № 201/2023 заведеної приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Федаш М.М. після смерті ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , та 20.12.2023 нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки не надано правовстановлюючих документів на право власності на нерухоме майно, а саме на право приватної власності на землю (середню земельну частку) розміром 1,43 га.

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну частку (пай), позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Цивільного кодексу України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (п. 4).

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (п. 5).

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Суд встановив, що на час смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяв Цивільний Кодекс УРСР 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1693 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини від умовою або з застереженням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 305/235/17, який суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

На підставі поданих та досліджених доказів, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заповіту ОСОБА_5 не складав, отже спадкування здійснюється за законом.

Фактичний вступ позивача ОСОБА_1 у володіння спадковим майном померлого ОСОБА_5 доводиться довідкою №391 виданою 19.12.2023 виконавчим комітетом Турківської міської ради Турківського району Львівської області.

Відтак, позивач ОСОБА_1 в силу положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Також суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_5 .

Інші спадкоємці першої черги за законом діти спадкодавця ОСОБА_5 : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із спадкодавцем на час його смерті не проживали та до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Подали до суду заяви, в яких зазначають, що на прийняття спадщини не претендують, щодо задоволення позову не заперечують. Додатково зазначають, про те, що сертифікат серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ні ними, ні іншими їхніми родичами не був використаний для оформлення документів про право власності на землю, оскільки єдиним спадкоємцем батька є позивач ОСОБА_1 .

Отже, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3

20.12.2023 за заявою позивача ОСОБА_1 нотаріус завів спадкову справу №201/2023 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на нерухоме майно, а саме на право приватної власності на землю (середню земельну частку) розміром 1,43 га, нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 № 899-IV (далі Закон), право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

У роз`ясненнях, які містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу).

Згідно з п.5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 05.08.1995, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

З копії книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Розлуцької сільської ради Турківського району Львівської області видно, про те, що зареєстровано сертифікат серії ЛВ №109 на ім`я ОСОБА_5 , мешканця с. Розлуч на 1,43 га земель, в тому числі 1,43 га с.г. угідь, з них 1,43 га ріллі.

Вказаний сертифікат серії ЛВ №109 на ім`я ОСОБА_5 був втрачений.

Позивач ОСОБА_1 подала до відділу редакції газети "Бойківщина" оголошення про те, що втрачений сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №109 виданий на ім`я ОСОБА_5 вважати недійсним, яке опубліковане в народному часописі Турківщини газеті "Бойківщина" №10 від 08.08.2024.

Отже, за встановлених конкретних обставин у цій справі, суд встановив, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 входить право спадкодавця на земельну частку (пай) в розмірі 1,43 га, що розташована на території Турківської міської ради в с. Розлуч Самбірського району Львівської області.

Відповідно до п. 7 Гл. 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) поданих для вчинення нотаріальних дій: сертифікатів про право на земельну частку (пай) - при видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) з однієї сторони є документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), однак не є належним правовстановлюючим документом, на підставі якого нотаріус уповноважений видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки таким основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є лише сертифікат на право на земельну частку (пай).

В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, підставно просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.

Представник відповідача Турківської міської ради Львівської області у поданій суду заяві позов визнав.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 подали до суду заяви, в яких вказали, що на прийняття спадщини не претендують, щодо задоволення позову не заперечили.

За встановлених судом обставин, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, позивач довів підстави позову належними та допустимими доказами, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому за наявності законних підстав та доведеності позовних вимог, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 206, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Задоволити позов ОСОБА_1 до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), яка розташована на території с. Розлуч Самбірського району Львівської області (до зміни адміністративно-територіального устрою: Львівська область Турківський район, на території Розлуцької сільської ради), розміром 1,43 га в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Турківська міська рада Самбірського району Львівської області (ЄДРПОУ 04056026, адреса: 82500, м. Турка, Січових Стрільців, буд. 62, Самбірський район, Львівська область).

Треті особи: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ).

Рішення суду складено та підписано 21.03.2024.

Суддя О.І. Кшик