судді Верховного Суду у Касаційному цивільному судіПророка В. В.
справа № 204/7246/13-ц(провадження № 61-3686 ск 24)
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, подану його представником ОСОБА_1 , на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ПАТ «Банк Форум» (вибулий), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зміну порядку та способу виконання рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2018 року у справі № 204/7246/13-ці ухвалою від 22 травня 2024 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою.
Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитися з огляду на таке.
1. У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2018 року у справі № 204/7246/13-ц.
2. Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська ухвалою від 31 жовтня 2023 року задовольнив заяву ОСОБА_2 частково. Змінив порядок та спосіб виконання рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року у справі №204/7246/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Стягнув з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 присуджені за рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року у справі № 204/7246/13-ц середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 вересня 2013 року по 23 березня 2018 року в сумі 526 228,84 грн та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.
3. Дніпровський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишив без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року - без змін.
4. В березні 2024 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, подана його представником ОСОБА_1 , на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовити повністю.
5. Верховний Суд ухвалою від 10 квітня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
6. На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2024 року скаржником надіслано до суду заяву про усунення недоліків та платіжну інструкцію від 19 квітня 2024 року № 1109 про сплату 3 028,00 грн судового збору.
7. Вимоги ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху скаржником виконано.
8. Крім цього до Верховного Суду, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», ОСОБА_2 подано клопотання про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
10. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
11. Згідно із частиною другою статті 382 ЦПК України постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом.
12. Оскільки відповідно до основних засад судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення здійснюється у визначених законом випадках, виключно Законом, зокрема ЦПК України, встановлені випадки зазначеного оскарження.
13. Частиною першою статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
14. Отже, касаційному оскарженню підлягають постанови суду апеляційної інстанції, постановлені за результатами апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, а також в інших випадках, прямо передбачених ЦПК України.
15. Оскарження ухвали суду першої інстанції про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення після перегляду її судом апеляційної інстанції в касаційному порядку ЦПК України не передбачено.
16. Разом з тим однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
17. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9зп).
18. Створення міжнародних механізмів гарантій основних прав і свобод людини є одним із найбільших досягнень світового співтовариства у ХХ столітті. Ці гарантії знайшли своє вираження та закріплення через загальносвітове визнання міжнародних договорів з прав людини, а також спеціальних органів, уповноважених здійснювати контроль за дотриманням основних прав і свобод людини. Одним із найбільш ефективних серед таких органів є Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ). Правовою основою функціонування та діяльності ЄСПЛ є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція). В Україні Конвенція була ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року.
19. Так стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
20. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Виходячи з конструкції ч.1 ст.6 Конвенції, можна зробити висновок, що у ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.
21. Вважаю, що у даному випадку справа містить виключну підставу для оскарження вищевказаної ухвали суду першої інстанції, оскільки хоча така ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку, але зокрема в цій справі необхідно перевірити чи дійсно мала місце зміна способу і порядку виконання рішення суду, а не фактично змінено судове рішення з порушенням процесуального порядку. Адже Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діє у цій справі лише як представник ПАТ «Банк Форум», позивач безпосередньо у жодних трудових стосунках Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не передував і останній не міг допустити порушення трудових прав позивача.
Таким чином, з урахуванням наведеного, вважаю, що Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду помилково дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження і належним процесуальним рішенням Верховного Суду за наведених виключних обставин було б постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження у цій справі.
Суддя В. В. Пророк