Справа № 217/65/24
Провадження № 2/217/62/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року Авдіївський міський суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Гордієнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хлидчи Валентина Сергіївна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 червня 1993 року Житлово-комунальним відділом Авдіївського коксохімічного заводу, згідно рішення № 434 від 28 червня 1993 року, позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 01 липня 1993 року, за реєстровим номером 5079. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_4 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки вищевказаної квартири. Вказала, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 склала на неї заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук`янець Л.В. 22.01.2004, за реєстровим номером 109, але оригінал заповіту у неї був відсутній. Після смерті ОСОБА_4 вона звернулася до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом та фактично спадщину прийняла (була заведена спадкова справа № 128/2015), але до теперішнього часу свідоцтва про право на спадщину вона не отримала. Іншими спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є її дочка відповідач ОСОБА_2 та її син відповідач ОСОБА_3 , які спадщину не прийняли, оскільки протягом встановленого строку не зверталися до нотаріуса із відповідними заявами. На даний час спадкова справа № 128/2015 передана до Першої покровської державної нотаріальної контори, де постановою державного нотаріуса Цукурової М.І. № 161/02-31 від 01.03.2024, було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через відсутність оригіналу заповіту та неможливості витребування його дублікату, не надання заявником документів, що підтверджують родинні відносини з померлою, а саме свідоцтва про одруження матері ОСОБА_2 - дочки ОСОБА_4 . Крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно відсутні, а отримати таку інформацію з БТІ, що знаходиться на тимчасово окупованій території України на даний час неможливо. Вказала, що 04.04.2024 з метою реєстрації права власності на належну їй 1/2 частку вищевказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вона звернулася до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації її права власності було відмовлено з тих підстав, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності не здійснює свої повноваження та знаходиться на тимчасово окупованій території України, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на її частку квартири.

Також позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що її мати ОСОБА_5 є донькою померлої ОСОБА_4 . 01.09.1974 ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , який було зареєстровано в Амурській області Уруминською селищною радою. Втім, коли ОСОБА_2 виїжджала з м. Авдіївки Донецької області, остання загубила свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження, а на даний час відсутня можливості відновити вказані документи.

Таким чином, позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною онукою ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на іншу 1/2 частку вищевказаної квартири в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 .

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала суду письмову заяву, згідно якої просила розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, згідно якої вказала, що вона не приймала та не збирається приймати спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , у зв`язку із чим проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належим, відзив на позов суду не надав.

Представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.02.2015, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Авдіївка Донецької області, в Україні.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.10.1975, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 06.05.2000, позивач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 червня 1993 року Житлово-комунальним відділом Авдіївського коксохімічного заводу, згідно рішення № 434 від 28 червня 1993 року, ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_8 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно реєстраційного напису право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 01 липня 1993 року, за реєстровим номером 5079.

Згідно технічного паспорта від 14.06.1993, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 44,85 кв.м., житлову площу 30,36 кв.м. Право власності зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Донецьким БТІ за № 5079.

Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Новогродівської міської ради Донецької області Роденка Р.В. № 72469361 від08 квітня 2024 року, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено у реєстрації права власності на вказану квартиру, з тих підстав, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності не здійснює свої повноваження та знаходиться на тимчасово окупованій території України (м. Донецьк), що позбавляє реєстратора можливості здійснити запит для отримання інформації про зареєстровані права до 01.01.2013 на об`єкт вказаного нерухомого майна.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41216888 від 13.08.2015, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенком В.А. 13.08.2015 була заведена спадкова справа № 128/2015, у спадковому реєстрі № 57811323. Місце зберігання спадкової справи: АДРЕСА_2 .

Згідно письмової заяви від 13.08.2015, позивач ОСОБА_1 13 серпня 2015 року звернулася до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук`янець Л.В. 28.01.2004, за реєстровим номером 109. Спадщина складається з частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (спадкова справа № 128/2015).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41216578 від 13.08.2015, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41216563 від 13.08.2015, в реєстрі наявна інформація про чинний заповіт № 109, номер у спадковому реєстрі 8536017, посвідчений 22.01.2004 державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук`янець Л.В., за реєстровим номером 109, заповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце зберігання заповіту: АДРЕСА_3 .

Згідно Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75334182 від 04.01.2024 та № 75334319 від 04.01.2024, відбулась зміна місця зберігання спадкової справи № 128/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа передана Першій покровській державній нотаріальній конторі, зареєстровано спадкову справу № 2/2024, номер у спадковому реєстрі № 57811323.

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 2/2024, які були витребувані судом з Першої покровської державної нотаріальної контори, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Цукурової М.І. № 161/02-31 від 01.03.2024, було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через відсутність оригіналу заповіту та неможливості витребування його дублікату, оскільки наказом Міністерства юстиції № 1686/5 від 05.05.2023 Авдіївська державна нотаріальна контора ліквідована. Також заявником не було надано документів, що підтверджують родинні відносини з померлою, а саме свідоцтва про одруження матері ОСОБА_2 - дочки ОСОБА_4 . Крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності спадкодавця на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, а отримати таку інформацію з БТІ, що знаходиться на тимчасово окупованій території України на даний час неможливо.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області 20 листопада 2000 року, ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у селищі Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , з 25.06.1980. У паспорті міститься штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_6 01 вересня 1974 року Уруминською сільською радою Амурської області.

Згідно листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 22090/21038-10-24/15.1 від 22.04.2024, за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів цивільного стану, складених органами ДРАЦС Донецького регіону виявлено актовий запис № 43 про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складений 13.07.1955 виконкомом Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області, батьком якої є ОСОБА_10 , 43 роки, матір`ю ОСОБА_4 , 33 роки.

Згідно копії заяви про видачу паспорта громадянина України форми № 1, витребуваної судом з ГУДМС України в Донецькій області, у заяві містяться відомості щодо укладення шлюбу ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у селищі Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області з ОСОБА_6 , шлюб зареєстрований 01 вересня 1974 року Уруминською сільською радою Амурської області.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Так зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». «Відповідно в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право».

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), м. Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, місто Донецьк, яке входить до Донецького району Донецької області віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд прийшов до висновку, що позивачем було доведено, що відповідач ОСОБА_2 є дочкою померлої ОСОБА_4 , отже позивач є рідною онукою спадкодавця ОСОБА_4 , у зв`язку із чим суд вважає за можливе встановити відповідний факт, що має юридичне значення безпосередньо для позивача та пов`язаний з реалізацією позивачем її спадкових прав. Отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, належить на праві власності 1/2 частка спірної квартири, право власності на яку було у встановленому порядку зареєстроване позивачем у відповідному бюро технічної інвентаризації. Втім, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на квартиру, яка міститься на паперових носіях у БТІ, що знаходиться на тимчасово окупованій території України (місто Донецьк) на даний час неможливо, позивач не може зареєструвати своє право власності на частку квартири, чим позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, що безпосередньо порушує її право власності, отже суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири.

Щодо позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування суд зазначає наступне.

Так, в ході судового розгляду було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою, згідно якої висловила своє волевиявлення щодо прийняття спадщини. Отже позивач відповідно до цивільного законодавства має право в порядку спадкування отримати у спадщину майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , однак позбавлена цього права через відсутність оригіналу заповіту, дублікат якого отримати на даний час неможливо, оскільки через тимчасову окупацію міста Авдіївка Донецької області російською федерацією та ліквідації державної нотаріальної контори, доступ до нотаріального архіву за місцем зберігання заповіту відсутній. Крім того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо об`єкту нерухомого майна, що входить до складу спадщини також відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності спадкодавця ОСОБА_4 на вказаний об`єкт, яка міститься на паперових носіях у бюро технічної інвентаризації, що знаходиться на тимчасово окупованій території України (місто Донецьк) на даний час неможливо. В свою чергу позивачем ОСОБА_1 надані суду документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Право власності спадкодавця на нерухоме майно ніким не оспорюється.

Крім того, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 будучи також спадкоємцем п`ятої черги за законом, після смерті баби ОСОБА_4 своєчасно звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, фактично прийняла спадщину і за законом. Відомості щодо прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом - відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні, отже останні вважаються такими, що спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли.

Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати у спадщину майно в порядку спадкування у позасудовому порядку, що порушує її право власності, тому суд вважає за можливе захистити порушені права позивача шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 15, 259, 263-268, 273, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною онукою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,85 кв.м., житловою площею 30,36 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 (одну другу) частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,85 кв.м., житловою площею 30,36 кв.м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Авдіївського міського

суду Донецької області С.Г. Пронін