УХВАЛА

03 червня 2024 року

м. Київ

справа № 756/3956/20

провадження № 61-7350ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких представляє їх законний представник ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А. Т. (далі - головний державний виконавець Назаровець А. Т.), стягувачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інтереси яких на підставі статті 242 ЦК України представляє їх законний представник - їх батько ОСОБА_1 , в якій просив суд:

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Назаровця А. Т. за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_1 неправомірною;

- зобов`язати головного державного виконавця Назаровця А. Т. усунути порушення прав заявника, та виконати певні дії за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_1, а саме:

1) Накласти арешти на все майно боржника згідно з вищевказаним переліком або відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2022 року

№ 1137, від 21 лютого 2023 року № 164, від 21 лютого 2023 року № 166, від 24 лютого 2023 року № 168, від 03 березня 2023 року № 194, від 21 березня 2023 року № 239 та № 240, від 24 березня 2023 року № 249, від 07 квітня 2023 року № 295, № 296, № 299 та № 300, від 18 квітня 2023 року № 323;

2) Накласти арешти на всі відомі рахунки боржника - держави російська федерація або відповідно до інформації про кошти боржника, визначені в розпорядженнях Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2022 року № 1137, від 21 лютого 2023 року № 164, від 21 лютого 2023 року № 166, від 24 лютого 2023 року № 168, від 03 березня 2023 року № 194, від 21 березня 2023 року № 239 та № 240, від 24 березня 2023 року № 249, від 07 квітня 2023 року № 295, № 296, № 299 та № 300, від 18 квітня 2023 року № 323;

3) Організувати та провести торги арештованим майном боржника з направленням відповідних грошових коштів для примусового виконання рішень судів за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_1;

4) Повідомити про можливість зміни способу виконання рішення по вищевказаних виконавчих провадженнях з метою отримання стягувачами майна та активів держави російська федерація.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Назаровця А. Т., стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси яких на підставі статті 242 ЦК України представляє їх законний представник - їх батько ОСОБА_1 відмовлено.

19 травня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 року (надійшла 20 травня 2024 року),

в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду або Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано: надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; надати докази направлення касаційної скарги. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

29 травня 2024 року до Верховного Суду від заявника ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд», на усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 22 травня 2024 року, надійшла уточнена редакція касаційної скарги.

В уточненій касаційній скарзі заявник знову зазначає, що підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме «щодо правовідносин відповідного належного зобов`язання виконання Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України своїх обов`язків стосовно примусового виконання рішень, стороною яких є російська федерація».

Однак, Верховний Суд не може прийняти дане посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, оскільки воно

є загальним та не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.

Зокрема, заявник вкотре не вказує, щодо застосування якої конкретно норми права, на думку заявника, відсутній висновок Верховного Суду.

Також, до уточненої касаційної скарги заявник долучив квитанцію про направлення уточненої касаційної скарги Міністерству юстиції України.

Однак, заявником не надано доказів направлення уточненої касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки оскаржується бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ, а не бездіяльність/дії самого Міністерства юстиції як юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України,

у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки станом на 03 червня 2024 року не виконані вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду від 22 травня 2024 року щодо необхідності зазначення конкретних підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України та направлення касаційної скарги сторонам у справі, це перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2024 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць