Провадження № 2/712/1689/24
Справа № 712/3468/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

з участю адвокатів ГОЛУБЧИКА І.В., БЕРЕЗЕНКА Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що з 25 липня 2015 року по 01 листопада 2018 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу). Відповідач не сумлінно виконує свій батьківський обов`язок, щодо утримання свого сина у вигляді сплати призначених судом аліментів. Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2020 року відповідачеві відмовлено у задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості із сплати аліментів.

18 жовтня 2023 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси з відповідача на користь позивачки стягнуто неустойку (пеню) за несплату аліментів по судовому наказу № 2/711/8497/18 від 05.11.2018 року станом на 01.05.2023 року в сумі 5490,15 грн. та судові витрати на послуги адвоката в сумі 2000 гривень, а всього стягнуто 7 490,15 грн., а також судовий збір на користь держави в сумі 1 073,60 грн.

Вказує, що в батька з дитиною відсутній взагалі будь - які відносини (контакт) в спілкуванні й піклуванні. Вихованням і піклуванням, в тому числі й частковим утриманням спільної з відповідачем дитини займається позивачка одноособово.

Окрім призначених аліментів відповідач відмовляється від додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Зазначає, що аліментів у розмірі частки з пенсійних виплат відповідача в місячному розмірі 1 600 грн. вкрай не достатньо для існування та життя дитини. Натомість відповідач окрім сплати аліментів також відмовляється й від своїх батьківських зобов`язань брати участь у додаткових витратах на дитину, які склали 49 665,62 грн., що виразилось у його відмові прийняти участь в оплаті, зокрема: лікування (1800+1800+1800+1800+7980+7990 = 23170); придбання ліків (235+171=406); стоматологічних послугах (700+200+300+300+1000+450+700 = 3650); харчуванні в школі (88х115=10120); придбані одягу (4224+1140+250.60+2012.50=7627,10); товарів та речей до школи (320+70+147+223+76+800+42+50+230+199+215=2157); святкуванні дня народження (487+239,58+329+269,94= 1325,52; страхуванні (360+850=1210).

Згідно до профілактичного огляду від 26.04.2023 року дитина має вади здоров`я (плоскостопість), відповідно до чого проходить лікування (спортивно-оздоровчі послуги) в спортивному клубі «Спорт Лайф» ТОВ «СЛ СЕЙЛС».

На даний час відповідач лише сплачує аліменти на малолітню дитину, інших дітей на утриманні не має, батьки на його утриманні не перебувають, має у власності нерухоме майно.

Таким чином, при сплаті понесених позивачкою додаткових витрат на дитину забезпечується рівність батьків при несенні обов`язку утримання своєї дитини.

У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 49 665,62 грн.

Ухвалою від 22 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач та її адвокат Голубчик І.В. позовні вимоги уточнили в частині стягнення витрат на придбання товарів та речей до школи, що підтверджені відповідним товарним чеком, виключивши з нього три позиції товарів на загальну суму 188 грн., як такі, що не стосуються витрат понесених на дитину, в решті позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 12 000 грн.

Адвокат відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в сумі 3 650 грн., що є витратами на стоматологічні послуги. В решті позову просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що з 25 липня 2015 року по 01 листопада 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2020 року відповідачеві відмовлено у задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості із сплати аліментів.

18 жовтня 2023 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси з відповідача на користь позивачки стягнуто неустойку (пеню) за несплату аліментів по судовому наказу № 2/711/8497/18 від 05.11.2018 року станом на 01.05.2023 року в сумі 5490,15 грн. та судові витрати на послуги адвоката в сумі 2000 гривень, а всього стягнуто 7 490,15 грн., а також судовий збір на користь держави в сумі 1 073,60 грн.

Позивач вказує на те, що в батька з дитиною відсутній взагалі будь - які відносини (контакт) в спілкуванні й піклуванні. Вихованням і піклуванням, в тому числі й частковим утриманням спільної з відповідачем дитини займається позивачка одноособово. Окрім призначених аліментів відповідач відмовляється від додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Позивач зазначає, що аліментів у розмірі частки з пенсійних виплат відповідача в місячному розмірі 1 600 грн. вкрай не достатньо для існування та життя дитини. Натомість відповідач окрім сплати аліментів також відмовляється й від своїх батьківських зобов`язань брати участь у додаткових витратах на дитину, які склали 49 665,62 грн., що виразилось у його відмові прийняти участь в оплаті, зокрема: лікування (1800+1800+1800+1800+7980+7990 = 23170); придбання ліків (235+171=406); стоматологічних послугах (700+200+300+300+1000+450+700 = 3650); харчуванні в школі (88х115=10120); придбані одягу (4224+1140+250.60+2012.50=7627,10); товарів та речей до школи (320+70+147+223+76+800+42+50+230+199+215=2157); святкуванні дня народження (487+239,58+329+269,94= 1325,52; страхуванні (360+850=1210), про що надано до суду відповідні квитанції та чеки.

Під час розгляду справи позивач вимоги уточнила та просила виключити з понесених витрат на придбання товарів та речей до школи три позиції товарів, що зазначені в чеку, на загальну суму 188 грн., як такі, що не стосуються витрат понесених на дитину. Отже, загальна суму витрат на придбання товарів та речей до школи становить 1 969 грн. та загальна сума понесених додаткових витрат, у зв`язку з цим, становить 49 477 грн. 62 коп.

Згідно до профілактичного огляду від 26.04.2023 року дитина має вади здоров`я (плоскостопість), відповідно до чого проходить лікування (спортивно-оздоровчі послуги) в спортивному клубі «Спорт Лайф» ТОВ «СЛ СЕЙЛС».

Позивач вважає, що вказана сума понесених додаткових витрат повинна бути стягнута з відповідача в повному обсязі, оскільки останній не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її здоров`я, навчання та побут.

Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину,вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Позивачем у позові зазначено, що відповідач не бере участі у лікуванні сина та не надає коштів на лікування дитини, придбання необхідних речей та одягу для дитини, інших витрат.

В судовому засіданні адвокат відповідача, посилаючись на відзив на позовну заяву, який на момент розгляду справи до суду засобами поштового зв`язку не надійшов (при цьому сторона позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відзиву на позовну заяву) вказав, що позовні вимоги визнає лише в частині понесених витрат на стоматологічні послуги в сумі 3 65 грн., оскільки такі вважає, дійсно такими, що відповідають критеріям додаткових витрат на утримання дитини. Решту витрат вважає, що позивач не обґрунтувала належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Разом з цим, суд не погоджується з запереченнями адвоката відповідача щодо відсутності належних доказів на обґрунтування понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини. Суд вважає, що позивачем в повній мірі обґрунтовано понесені додаткові витрати на утримання дитини, які підтверджені належними доказами.

При цьому, щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь повної суми понесених додаткових витрат у розмірі 49 477 грн. 62 коп., суд звертає увагу на наступне.

Виховання дитини передбачає спільне забезпечення батьками її інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору.

При цьому, відповідачем не надано доказів про стан здоров`я, матеріальний стан, інших утриманців і про неможливість участі у додаткових витратах.

На переконання суду, відповідач як батько спільної з позивачем дитини зобов`язаний брати рівну з позивачем матеріальну участь у додаткових витратах на сина.

Таким чином, понесені позивачем витрати на утримання дитини, є цілком виправданими, а тому є витратами, у яких батьки зобов`язані брати участь.

У сімейному законодавстві діє принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежного від розірвання шлюбу між батьками і проживання їх окремо від дитини (ст. 141 СК України), а відтак участь батьків у додаткових витратах на дитину теж повинна бути рівною.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 24 738 грн. 81 коп., тобто половину тих коштів, які витрачені позивачем, у зв`язку з чим позовні вимого підлягають до часткового задоволення.

Згідно п.9 та п.10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи те, відповідач є інвалідом 2 групи, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Щодо стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Голубчик І.В., що підтверджується відповідним ордером, договором про надання правової допомоги від 01.02.2024 року, укладеним між адвокатом Голубчик І.В. та ОСОБА_4 (гонорар адвоката за яким становить 12 000 грн., половину з яких клієнт сплачує під час укладення договору, а решту під час розгляду справи), Детальним описом виконаних робіт, квитанцією від 01.02.2024 року на суму 6 000 грн.

Згідно роз`яснень, наведених у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Голубчика І.В., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Суд звертає увагу на те, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Правомірність такої позиції адвоката позивача підтверджується також і судовою практикою, зокрема постановою Верховного суду від 28.12.2020 по справі №: 640/18402/19.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді.

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 141, 180, 185 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 24 738 грн. 81 коп.

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2024 року.