№175/7478/24
провадження 2-о/175/139/24
УХВАЛА

31 травня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г. ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання шлюбу розірваним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 травня 2024 року звернулися до суду з заявою, ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання шлюбу розірваним.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів витікає, що заявники звернулися до суду з заявою в порядку окремого провадження згідно норм 315 ЦПК України, в якій просить суд визнати шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірваним 25 січня 2024 року, оскільки ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заявники є його батьками і спадкоємцями, тобто встановлення вказаного факту безпосередньо пов`язано з виникненням у заявників права на отримання та оформлення спадщини та інших грошових виплат, а тому саме виникнення такого права передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку визначеного законом, у зв`язку з вище наведеним зазначене виключає розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (частини 2 статті 19 ЦПК України).

Згідно із частиною 1 статті 293 ЦК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зміст частини 1, 2 статті 315 ЦПК України дає підстави вважати, що в порядку окремого провадження суд розглядає не лише справи про встановлення тих фактів, які вказані у частини 1 статті 315 Кодексу, а й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, за виключеннями, передбаченими частиною 3 статті 315 Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Що ж стосується конкретно справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, то згідно із частиною 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суддею встановлено, що встановлення факту, про який просять заявники, пов`язано із подальшим вирішенням спору про право.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з наведеного прихожу до висновку, що заявникам, слід відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки вбачається спір про право, тому в даному випадку заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, а заявникам слід звернутися до належного суду в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. 261, ч. 4 ст. 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання шлюбу розірваним та рекомендувати заявнику звернутися до належного суду з позовною заявою в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

Ухвала набрала законної сили 31 травня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.Г. Васюченко