19.11.2024 Єдиний унікальний номер 241/773/15-ц
Провадження № 2/205/1434/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Виговської Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2013 року між ПАТ «ВБР», правонаступником якого є ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013року.

Відповідно до п.п. 1.1,1.2,1.3 кредитного договору Банк зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит розмірі 148 950,00 гривень (сто сорок вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень) строком до 18.06.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50 % річних. А відповідач зобов`язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошт (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.5. Кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 19.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.06.2013р. укладено Договір поруки №РХ029031.137846.001 згідно п.1 якого, останній поручився перед ПАТ "ВБР" за виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до п. 2 Договору поруки відповідач ОСОБА_4 відповідає перед позивачем за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і відповідач ОСОБА_5 , включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 6. договору поруки у випадку невиконання відповідачем ОСОБА_6 будь-якого зобов`язання за кредитним договором, відповідачі відповідають перед Позивачем як солідарні боржники.

Банк виконав свої обов`язки згідно приписів Кредитного договору від 19.06.2013р. у повному обсязі.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору відповідач зобов`язаний сплачувати проценти щомісяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику відсотки в розмірі 31,0% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідач ОСОБА_5 свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором, не виконувала. З 12.10.2013р. припинила сплату процентів, у зв`язку з чим, прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 05.02.2015 року становить 23 551,21 гривень (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят одна гривня 21 коп.).

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Позичальник погашає кредит згідно графіку, встановленого в п. 2.5. Кредитного договору, кожного поточного місяця. Але, з 12.10.2013 р. відповідач ОСОБА_5 припинила погашати основний борг, у зв`язку з чим, станом на 05.02.2015 р. заборгованість по сплаті кредиту становить 25 484,14 гривень (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 14 копійок).

З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_7 систематично не виконує свої зобов`язання по поверненню отриманого кредиту, у визначені Кредитним договором терміни і сумах, позивач, відповідно до ч. 2. ст. 1050 Цивільного кодексу України, п.п. 3.1.9,3.1.11 Кредитного договору, вимагає повернення кредиту. Станом на 05.02.2015р. строкова заборгованість по кредиту становить 109 103,43 грн. (сто дев`ять тисяч сто три гривні 43 копійок)

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель солідарно відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 2. ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014р. № 743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 р. №132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28.11.2014 р запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (далі - ПАТ «ВБР»). Відповідно до Наказу № 1 від 28.11.2014 р., до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації приступив п. Міхно Сергій Семенович. Керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 44 від 27.02.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» до 27.03.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» Міхна Сергія Семеновича до 27.03.2015 включно. Згідно Наказу №111 від 30.03.2015р. «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» продовжено повноваження Міхіна Сергія Семеновича до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВБР».

Згідно з ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Станом на 05.02.2015 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_5 за кредитним договором від 19.06.201З р. становить 169 236,86 гривень (сто шістдесят дев`ять тисяч двісті тридцять шість гривень 86 копійок), а саме: - поточна заборгованість по тілу кредиту - 109 103,43 гривень (сто дев`ять тисяч сто три гривні 43 копійок); - прострочена заборгованість по тілу кредиту - 25 484,14 гривень (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 14 копійки); - поточна заборгованість за процентами - 1 654,93 гривень (одна тисяча шістсот п`ятдесят чотири гривні 93 копійки); - прострочена заборгованість за процентами - 23 551,21 гривень (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят одна гривня 21 копійки); - заборгованість по комісії - 6 255,90 гривень ( шість тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 90 копійок); пеня - 3187,25 гривень (три тисячі сто вісімдесят сім гривень 25 копійок), тому позивач, з метою захисту та відновлення своїх порушених прав, звернувся до суду з даним позовом.

Адвокат Жуковська Марина Володимирівна, яка діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 , надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач ОСОБА_2 кредитні кошти не отримував, однак має статус поручителя відповідно до договору поруки. Згідно пункту 7 Договору поруки № РХ029031.137846.001 від 19.06.2013 року у випадку невиконання боржником будь-яких зобов`язань кредитор надсилає на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань. Кредитор на адресу реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_1 ) поручителя ОСОБА_2 письмові вимоги стосовно того, що боржник за кредитним договором не виконує свої зобов`язання, не надсилав. Село Мелекіно Першотравневого району Донецької області до 24.02.2022 року було підконтрольне Україні, там працювали державні органи, в тому числі Укрпошта. У зв`язку із тим, що письмові вимоги поручителю не надсилались, він не міг знати про невиконання зобов`язань боржником, в тому числі і розмір заборгованості.

Згідно пункту 8 Договору Поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання боржника, зазначені в письмовій вимозі кредитора на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Тобто, прострочення виконання поручителя починається з 6 календарного дня з моменту отримання письмової вимоги.

Пунктом 8.7. Кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1 передбачено, що всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін, які зазначені у цьому Договорі . Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача про вручення, відсутність адресату за вказаною адресою тощо. Направлення письмової вимоги до боржника та до поручителя, факт їх отримання, розмір заборгованості боржника позивачем не доведений.

Згідно ч.2 ст.619 ЦК України до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника.

Відтак прострочення поручителя не настало. У поручителя відсутній будь-який зобов`язальний обов`язок щодо погашення будь-якої заборгованості, на день звернення позивача до суду.

Позивач звернувся до суду у 2015 році, тобто до закінчення строку дії кредитного договору з ОСОБА_1 . За п. 3.1.11 Кредитного договору позивач має право достроково повернути кредит за умов, що викладені у вказаному пункті, однак таке дострокове повернення передбачає інформування про це позичальника (надсилання повідомлення). Оскільки повідомлення не направлялось, то і дострокове повернення кредиту з позичальника неможливе.

Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Позивач не звертався з досудовими вимогами відповідно до Закону «Про захист прав споживачів», а також з письмовими вимогами відповідно до п.7 та 8 Договору поруки. У зв`язку з цим, вимога позивача про дострокове повернення всього кредиту з боржника передчасна, а вимога про стягнення кредиту з поручителя необґрунтована, оскільки прострочення поручителя не відбулось.

Таким чином, позивач не довів направлення вимог як до позичальника так і до поручителя, отримання ними таких вимог, не доказав належними доказами дату початку прострочення поручителя, не довів виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів», тому будь-які вимоги до поручителя є необґрунтованими належним чином та передчасними.

Крім того, за пунктом 1.5. кредитного договору, який уклала позичальник вона має сплатити Банку комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 0 (Нуль гривень 00 копійок) у день укладення кредитного Договору.

За пунктом 1.6. Кредитного Договору позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,30% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. В графіку платежів, що є Додатком до кредитного договору, є комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 446,85 гривень щомісячно.

Згідно пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Комісія про надання кредитних ресурсів та комісія за обслуговування кредитної заборгованості є платежем, що встановлений на користь банку за дії, які не є послугою, тому така умова договору є нікчемною, а відтак не може бути стягнена за рішенням суду комісія за нікчемною умовою договору.

Щодо нарахування пені зазначає, що заборонено стягувати неустойку з клієнтів, які зареєстровані на території зони АТО з 14.04.2014 року згідно ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тому нарахування пені на позичальника, яка зареєстрована за адресою : Донецька обл., Новоазовський р-н, с. Павлопіль, є незаконними діями позивача, та така пеня не може бути стягнена за рішенням суду. Просить застосувати позовну давність один рік до вимог позивача щодо стягнення неустойки.

Також заявляє про застосування позовної давності три роки до всіх інших вимог позивача.

Позивачем не надано належний доказ, що підтверджує розмір заборгованості позичальника - виписки по рахунку.

Належним доказом, який може достовірно підтверджувати розмір сплачених коштів позичальника, а отже наявність чи відсутність заборгованості позичальника можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зокрема, таким документом може бути виписка по банківському рахунку із відображенням операцій по рахунку.

Звертає увагу суду на постанову приватного виконавця Матвійчук Н.Є. від 07.11.2023 року про закінчення виконавчого провадження №64739738, згідно якого виконавче провадження щодо ОСОБА_2 закінчено. В ході виконавчого провадження стягнуто з боржника 34053,82 гривень. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке є правонаступником позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що аргументи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача є такими, що не відповідають дійсності та не спростовують докази наведені у позовній заяви. В обґрунтування своєї позиції у відзиві зазначив, що використання досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту, що було встановлено Рішенням КСУ № 15-рп/2002 від 09.07.2002 р. у справі щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 124 Конституції України, справа про досудове врегулювання спорів. Направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, та, як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом. Таким чином ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» висновує, що направлення повідомлення (вимоги) банку є правом, а не обов`язком банку, і не здійснення банком цього права не позбавляє його права на дострокове стягнення заборгованості на підставі частини другої статті 1050 ЦК України.

Щодо відповідальності поручителя зазначає, що відсутні підстави для висновку про те, що зміст основного зобов`язання в частині обов`язків боржника цілком тотожний змісту зобов`язання поруки в частині обов`язків поручителя.

Відповідно до п. 1 Договору Поруки, предметом цього Договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Кредитором та Боржником.

Відповідно до п. 2 Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом. Комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 13 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 14 Договору, Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

При укладанні та підписанні Договору Поруки, ОСОБА_2 зі всіма його умовами був ознайомлений про, що свідчить його особистий підпис на Договорі Поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідач ОСОБА_1 , як поручитель, надав свою особисту згоду на надання поруки перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № IKAPUG.137801.001, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 148 950,00 гривень, а боржник зобов`язався повернути кредит. Зобов`язання перед ТОВ «Глобал Спліт» ні боржником, ні поручителем на сьогоднішній день не виконані.

Щодо сукупної вартості зазначає, що відповідачем ОСОБА_6 , підписаний до Кредитного Договору № IKAPUG.137801.001 Додаток № 1 до кредитного договору № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013, - Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. В цьому Додатку розраховані платежі за надані сукупні послуги за весь період користування кредитними коштами. З даним Додатком № 1 ОСОБА_1 ознайомлений, умови викладені в ньому йому зрозумілі, що підтверджується поставленим їм особистим підписом (копія додається).

Відповідно до Постанови національного банку України від 10.07.2007р. № 168 про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Відповідно до п.п. 8. 9. Кредитного договору № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013року, детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у Додатку № 1 до цього договору. В додатку № 1 до Кредитного договору детально розписана сукупна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартість всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань позичальника. Графік погашення кредиту вказаний в Додатку № 2 до цього договору.

Таким чином, кредитний договір був підписаний обома сторонами, а відтак були погоджені його умови. Окрім того, обома сторонами були також підписані довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, яка є додатком №1 до Кредитного договору, та графік погашення кредиту, який є додатком №2 до Кредитного договору підтверджує надання банком позичальникові в письмовій формі та в повному обсязі інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168.

Щодо нарахування неустойки зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» з 01.07.2014 року не здійснював нарахувань пені та/або штрафів з 2014 року, що знаходить своє підтвердження у розрахунку заборгованості за кредитним договором № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013 року.

Закон надає чіткий перелік, на підставі чого Банк або фінансова установа повинна зупинити нарахування пені та штрафів за кредитним договором.

Спочатку це було зумовлено проведенням антитерористичної операції, і ґрунтувалася вона на Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. № 1669-VII, а другу карантином, який було запроваджено з 12.03.2020 постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 р. № 211 із подальшим його продовженням. На цей час часто покликаються на всім відому причину збройну агресію північно-східного сусіда, через яку з 05:30 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 р. введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який згодом було продовжено, і він діє на цей час.

Отже, ПАТ «ВБР» не здійснював нарахувань пені та/або штрафів з 2014 р., нарахованих на основну суму заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013року який знаходиться в матеріалах справи (копія розрахунку заборгованості додається).

Також зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Рух коштів на рахунку є доказами користування кредитними коштами, якій відображений у розрахунку заборгованості.

Для здійснення своєї господарської діяльності ПАТ «ВБР» користувався Облікової політикою Банку, яка розроблена відповідно до Міжнародних Стандартів Фінансової Звітності, згідно Законами України «Про банки та банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і «Положенням про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», що відображається у внутрішніх положеннях банку.

Розрахунок заборгованості, здійснений за допомогою формули, затвердженої Постановами НБУ, відповідає вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України тому є наявним доказом про розмір заборгованості відповідача та підтверджує наявність його заборгованості.

Щодо строків позовної давності, зазначає, що пунктом 8.6. Кредитного договору сторони погодили, що «Сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим Договором (в тому числі і щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років. Відповідно до Договору Поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Отже з урахуванням п. 8.6. Кредитного договору борг правомірно нарахований та підлягає стягненню в межах строку позовної давності погодженої сторонами у 10 років. Враховуючи вищевикладене просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №241/773/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 19.05.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №241/773/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Відновлено втрачене судове провадження справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині:

- ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 24.04.2015 року,

- ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 15.05.2015 року про призначення справи до судового розгляду;

- заочного рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09.06.2015 року;

- ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 03.04.2019 року про відкриття провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні;

- ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 07.06.2019 про заміну сторони відносно виконання виконавчого листа № 241/773/15-ц, щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, а саме на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал-Спліт» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5, ).

Ухвалою суду від 02.11.2023 року поновлено ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09.06.2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09.06.2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» адвокат Батир Вадим Анатолійович підтримав позовні вимоги та зміст заперечень на відзив відповідача на позов, просив задовольнити позовні вимоги. за дорученням І.О.Косенко надала письмову заяву про розгляд справи без її участі позов підтримує .

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Жуковська Марина Володимирівна надали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 , неодноразово, належним чином повідомлена про день, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки у судове засіданні не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала, тому суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, розглянув справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 червня 2013 року між ПАТ «ВБР», правонаступником якого є ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013року.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору Банк зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит розмірі 148 950,00 гривень (сто сорок вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень з метою придбання позичальником автомобіля) строком до 18.06.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 15,50 % річних.

За п. 1.6. кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,30 % від суми кредиту по договору.

Відповідно до п.п. 1.7,1.8 кредитного договору кредит надається позичальнику на придбання авто марки SKODA модель SUPERB2009 р. Банк відкриває позичальнику рахунок для погашення кредиту.

У п. 2.4. Кредитного договору зазначено, що період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з наступного місяця після дати підписання цього договору. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Відповідач ОСОБА_7 , відповідно до п. 2.5 Кредитного договору, зобов`язалася щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошт (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення.

За п. 3.2, 3.2.1., 3.2.2 Кредитного договору зобов`язався відкрити для обслуговування кредиту рахунок, зазначений в п. 1.8. В термін до 5(п`яти) банківських днів з дати отримання Банком заяви позичальника про перерахування кредиту на поточний рахунок вказаний позичальником на підставі його письмової заяви перерахувати кошти.

Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику відсотки в розмірі 31,0% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 19.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.06.2013р. укладено Договір поруки №РХ029031.137846.001.

Згідно п. 1 Договору ОСОБА_4 поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором.

Відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель ОСОБА_4 відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і відповідач ОСОБА_7 , включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно п. 6. договору поруки у випадку невиконання відповідачем ОСОБА_3 будь-якого зобов`язання за кредитним договором, відповідачі відповідають перед Позивачем як солідарні боржники.

Банк виконав свої обов`язки згідно умов Кредитного договору від 19.06.2013р. у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором, не виконувала. З 12.10.2013р. припинила погашати основний борг, сплату процентів.

Станом на 05.02.2015 року загальна заборгованість ОСОБА_8 по Кредитному договору від 19.06.2013 року становить 169 236,86 гривень ( сто шістдесят дев`ять тисяч двісті тридцять шість гривень 86 копійок), а саме: - поточна заборгованість по тілу кредиту - 109 103,43 гривень (сто дев`ять тисяч сто три гривні 43 копійок ); - прострочена заборгованість по тілу кредиту - 25 484,14 гривень (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 14 копійки); - поточна заборгованість за процентами - 1 654,93 гривень (одна тисяча шістсот п`ятдесят чотири гривні 93 копійки); - прострочена заборгованість за процентами - 23 551,21 гривень (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят одна гривня 21 коп.); - заборгованість по комісії - 6 255,90 гривень ( шість тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 90 копійок); пеня - 3187,25 гривень (три тисячі сто вісімдесят сім гривень 25 копійок).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Частинами першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Крім того, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною третьою вищезазначеної статті (в редакції на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі N 524/5152/15 (провадження N 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку, що положення п. 1.6. кредитного договору № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013 року, відповідно до якого позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,30 % від суми кредиту по договору суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі N 640/14229/15 (провадження N 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі N 677/1535/15 (провадження N 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі N 209/789/15 (провадження N 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі N 751/4015/15 (провадження N 61-8543св20).

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 6 255,90 гривень задоволенню не підлягають.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) . Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель солідарно відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання.

Відповідно до п.2. ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Для визначення заборгованості за кредитом судом було ретельно вивчено розрахунок такої заборгованості, який було надано позивачем. Даний розрахунок узгоджується з позовними вимогами та іншими матеріалами справи. Контррозрахунку, який би спростував розрахунок позивача, відповідачами суду не надано, тому суд при вирішенні спору по суті приймає до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, який було долучено до заперечень на заяву про перегляд заочного рішення, з визначенням заборгованості станом 05.02.2015 року.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_7 отримала кредитні кошти, користувалася ними, однак не виконала грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору у розмірі 162 980,96 гривень (сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень 96 копійок), а саме: - поточна заборгованість по тілу кредиту - 109 103,43 гривень (сто дев`ять тисяч сто три гривні 43 копійок ); - прострочена заборгованість по тілу кредиту - 25 484,14 гривень (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 14 копійки); - поточна заборгованість за процентами - 1 654,93 гривень (одна тисяча шістсот п`ятдесят чотири гривні 93 копійки); - прострочена заборгованість за процентами - 23 551,21 гривень (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят одна гривня 21 коп.); пеня - 3187,25 гривень (три тисячі сто вісімдесят сім гривень 25 копійок).

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце порушення прав позивача, яке полягає у неналежному виконанні відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , як поручителя, своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості, а тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», який є правонаступником ПАТ «ВБР», солідарно заборгованість по вищевказаному кредитному договору, яка становить 162980,96 гривень, внаслідок чого суд частково задовольняє позов останнього до відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

При цьому суд при вирішенні спору по суті відхиляє позицію відповідача ОСОБА_9 та його представника адвоката Жуковської М.В. щодо недотримання позивачем порядку надіслання поручителю досудової вимоги, відсутності відповідальності поручителя, незгоди відповідача з сукупною вартістю кредиту, нарахування неустойки, ненадання виписки по рахунках, застосування строків позовної давності, як на підстави відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

У висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 16 березня 2016 року у справі № 6 1301цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів.

Виходячи з правових висновків ВСУ, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»,» вважає направлення повідомлення (вимоги) банку є правом, а не обов`язком банку, і не здійснення банком цього права не позбавляє його права на дострокове стягнення заборгованості на підставі частини другої статті 1050 ЦК України.

Відповідно до п. 1 договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником.

Відповідно до п. 2 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 13 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором

Відповідно до п. 14 договору, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. При укладанні та підписанні договору поруки, ОСОБА_2 зі всіма його умовами був ознайомлений про, що свідчить його особистий підпис на договорі поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Виходячи з вищевикладеного, поручитель надав свою особисту згоду на надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № IKAPUG.137801.001, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 148 950,00 гривень, а боржник зобов`язався повернути кредит. Зобов`язання перед ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» ні боржником, ні поручителем не виконані. Строк дії поруки на момент звернення позивача з позовом не припинено, строк дії кредитного договору до 18.06.2018 року. Таким чином відповідач ОСОБА_4 , як поручитель, несе відповідальність за невиконання боржником ОСОБА_3 умов кредитного договору, тому повинен нести відповідальність щодо виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Кредитний договір був підписаний обома сторонами, а відтак були погоджені його умови. Окрім того, обома сторонами були також підписані довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, яка є додатком №1 до Кредитного договору, та графік погашення кредиту, який є додатком №2 до Кредитного договору підтверджує надання банком позичальникові в письмовій формі та в повному обсязі інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168.

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку», відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не здійснював нарахувань пені та/або штрафів з 2014 року, нарахованих на основну суму заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013року, який знаходиться в матеріалах справи.

Розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором відповідача ОСОБА_8 , здійснений за допомогою формули, затвердженої Постановами НБУ, відповідає вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, тому є наявним доказом про розмір заборгованості відповідача та підтверджує наявність заборгованості у відповідача. Контррозрахунку, який би спростував розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачами, суду не надано. При цьому суд не встановив підстав для визнання такого розрахунку недопустимим доказом, про що було заявлено представником відповідача ОСОБА_9 , оскільки цей розрахунок було надано відповідачем з дотриманням вимог ст.ст.83,95ЦПК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Пунктом 8.6. кредитного договору сторони погодили, що «Сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим Договором (в тому числі і щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років.

Відповідно до договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Отже, з урахуванням п. 8.6. Кредитного договору борг правомірно нарахований та підлягає стягненню в межах строку позовної давності погодженої сторонами у 10 років.

Інші доводи відповідача, у своїй сукупності не є такими, що свідчать про незаконність заявлених вимог.

При цьому суд зауважує, що відповідачу ОСОБА_10 було відомо про наявність виконавчого провадження щодо виконання заочного рішення суду за позовом ПрАТ «ВБР» до нього та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить посилання його представника у відзиві про те, що постановою приватного виконавця Матвійчук Н.Є. від 07.11.2023 року закінчено виконавче провадження №64739738 щодо ОСОБА_2 , в ході якого стягнуто з боржника 34053,82 гривень. Проте, відповідач ОСОБА_4 та його представник, зловживаючи своїми процесуальними правами, в заяві про перегляд заочного рішення про цей факт не зазначили.

Суд вважає, що такий факт свідчить про обізнаність відповідача ОСОБА_9 про стягнення з нього на підставі договору поруки заборгованості відповідача ОСОБА_8 за кредитним договором та про наявність у нього відповідальності перед позивачем за вищевказаними кредитним договором та договором поруки.

Відхиляючи при вирішенні спору по суті вищенаведену позицію відповідача ОСОБА_9 та його представника, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у суду відсутні відомості щодо сплати позивачем судового збору за подання позову, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273,352,354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором № IKAPUG.137801.001 від 19.06.2013 року у розмірі 162980,96 гривень (сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень 96 копійок).

В частині позовник вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по комісії у розмірі 6 255,90 гривень, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін по справі:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», , адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5.

Представник позивача адвокат Батир Вадим Анатолійович, адреса: 49066, м. Дніпро, вул. Гладкова, буд. 38, пом. 164.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача адвокат Жуковська Марина Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя О.О. Костромітіна