Справа №567/1119/24
Провадження №2/567/408/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю представника позивачки - адвоката Пеліх Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Пеліх Є.І. звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить суд визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Позовні вимоги аргументує тим, що ОСОБА_1 з липня 2008 року проживає в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що в цьому будинку позивачка проживала зі своїм батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю ОСОБА_3 та в подальшому - зі своїми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та чоловіком ОСОБА_6 , який на даний час перебуває у складі Збройних Сил України.

Зазначає, що вищевказаний житловий будинок батько позивачки за життя придбав у ОСОБА_7 , проте не оформив належним чином право власності на нього, оскільки оформлення купівлі-продажу житлового будинку було здійснено лише шляхом складання розписки від 01.07.2008 року, складеної ОСОБА_7 про прийняття нею від ОСОБА_2 грошових коштів за продаж вказаного будинку.

Після смерті батька, позивачка звернулась до нотаріальної контори з метою відкриття та оформлення спадщини, проте отримала відмову у зв`язку із відсутністю належним чином оформленого права власності її батька на спірний житловий будинок.

Вказує, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано та у власності будь-якої особи не перебуває.

Зазначає, що згідно відомостей, отриманих у сільській раді земельну ділянку за вищевказаною адресою було надано у користування ОСОБА_8 , яка була головою колгоспного двору за цією адресою, та на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 остання була зареєстрована там разом з сином ОСОБА_9 , який також помер.

Вказує, що позивачка зверталась до Острозького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності на будинок на підставі вищевказаної розписки про прийняття грошових коштів за продаж житлового будинку, та в задоволенні позовних вимог було відмовлено, водночас було встановлено, що ОСОБА_8 була матір`ю ОСОБА_7 , та остання не мала права власності на вищевказаний житловий будинок.

Згідно відповіді Острозької районної державної нотаріальної контори від 13.11.2015 року спадкових справ після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилось, а відтак спадщину ніхто не прийняв та кому належить даний об`єкт нерухомого майна позивачці не відомо.

Посилається на те, що впродовж тривалого періоду часу будь-які претензії від третіх осіб з приводу проживання та користування позивачкою спірним житловим будинком відсутні.

За час проживання позивачки у вищевказаному житловому будинку були укладені договори про надання комунальних послуг, позивачка справно сплачує комунальні послуги. В будинку позивачкою було виконано ремонт, обробляється присадибна ділянка.

На підставі наведеного, вважає, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном та понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та просить визнати за позивачкою право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Пеліх Є.І. позов підтримала з підстав та доводів, викладених у позовній заяві та просила суд його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 , допитана в судовому засіданні в якості свідка,суду пояснила, що проживає в спірному житловому будинку з липня 2008 року, в який переїхала проживати разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір`ю ОСОБА_3 . Після смерті батька у вказаному житловому будинку вона проживає зі своєю сім`єю: дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та чоловіком ОСОБА_6 . Зазначила, що даний житловий будинок за життя придбав її батько у ОСОБА_7 , проте не оформив належним чином документи. Після смерті батька вона звернулась до нотаріальної контори з метою відкриття та оформлення спадщини, однак отримала відмову у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. Вказує, що вона понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує комунальні платежі, проводить ремонтні роботи та доглядає за присадибною ділянкою, та просить визнати за нею право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю. Впродовж усього часу проживання та користування спірним житловим будинком будь-яких претензій від сторонніх осіб щодо правомірності володіння та користування таких будинком не надходило.

Представник відповідача Острозької міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В поданій до суду заяві Острозька міська рада позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просили здійснювати у відсутності представника Острозької міської ради.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши письмові докази, заслухавши покази свідків, приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.08.2007р. та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.08.2023р. (а.с.7, 10).

Батько позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 20.11.2014 р. (а.с.9).

З копії розписки від 01.07.2008 р. вбачається, що ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_2 7500 грн. за продаж будинку (а.с.12).

З довідок Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області №390 від 01.09.2015 р. та №422 від 04.09.2015 р. вбачається, що позивачка ОСОБА_11 проживає з 2008 року в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_12 без реєстрації місця проживання. ОСОБА_4 проживала постійно зі своїм батьком ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 11 (на звороті)).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2015 р. ОСОБА_11 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна (а.с.13).

Згідно довідки Острозької районної державної нотаріальної контори від 05.092014 р. після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу №215/2015. Спадкоємцем за законом є ОСОБА_11 Заповітів від імені спадкодавця не посвідчувалось (а.с.13 на звороті).

Згідно довідки КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради № 5307 від 05.08.2015 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.14).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.06.2024 р. відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у вказаному реєстрі відсутні (а.с.15).

З копії архівного витягу з Додатку №1 до рішення сільської ради від 16.05.1995 р. встановлено, що ОСОБА_8 виділено у постійне користування із земель запасу земельну ділянку площею 0,25 га, та згідно витягу із земельно-кадастрової книги колгоспу "Іскра", складеного старостою сіл Бухарів, Завизів, Михалківці від 14.05.2024 року за ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 обліковується земельна ділянка площею 0,51 га (а.с.16 (на звороті), 17 (на звороті)).

Згідно довідки старости старости сіл Бухарів, Завизів, Михалківці від 14.05.2024 року за домогосподарством за адресою : АДРЕСА_2 (номер об`єкта погосподарського обліку 03-0335) обліковується земельна ділянка площею 0,51 га, з яких : для ведення особистого селянського господарства 0,39 га, багаторічні насадження 0,06 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,06 га (а.с.17).

З довідки Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області №388 від 01.09.2015 р. вбачається, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що в АДРЕСА_1 зареєстрований як колгоспний двір. З 1970 по 1983 рік головою колгоспного двору значився ОСОБА_13 , а з 1983 р. по 1991 р. - ОСОБА_8 (а.с.18)

Згідно довідки Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області №389 від 01.09.2015 р. в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що в АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.18 на звороті).

Відповідно до довідки старости старости сіл Бухарів, Завизів, Михалківці від 15.05.2024 р. згідно погосподарської книги №4 будинок та надвірні будівлі АДРЕСА_1 рахується за померлою ОСОБА_8 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с.19).

Зазначені обставини також підтверджуються оглянутим в судовому засіданні оригіналом погосподарської книги №4 с.Михалківці за 1996-2000 р.р., з якої вбачається, що власником об`єкта господарського обліку за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 (колгоспний двір) значилась ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 значився членом господарства.

Водночас, згідно відомостей погосподарської книги №3 с.Михалківці за 2021-2025 р.р., оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_11 значиться користувачем об`єкта господарського обліку 03-0335 за адресою: АДРЕСА_1 . Власник ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 22.01.1996 р. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Згідно довідки Острозької районної державної нотаріальної контори від 13.11.2015 р. після смерті ОСОБА_8 спадкових справ не заводилося (а.с.21).

За час проживання у спірному житловому будинку ОСОБА_2 було укладено договори про комунальні послуги, зокрема про користування електричною енергією від 03.05.2014 р. та позивачка після смерті батька по даний час сплачує комунальні платежі (а.с.22-31).

05.08.2015 р. ОСОБА_11 було виготовлено технічний паспорт на спірне будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49-51).

Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19.11.2015 р. ОСОБА_11 зверталась з позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності на спірний житловий будинок, на підставі укладеної письмової розписки про прийняття грошових коштів за продаж житлового будинку. В задоволенні позовних вимогах було відмовлено, разом з тим судом було встановлено, що ОСОБА_7 є донькою померлої ОСОБА_8 , але права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не мала. ОСОБА_2 дійсно було складено розписку, за якою ОСОБА_7 отримала 7500 грн. за продаж будинку, однак адресу будинку щодо якого було здійснено договір купівлі-продажу не зазначено. Вказаний договір не є укладеним, а отже не може бути визнаний дійсним, що стало підставою для відмови у задоволенні пред`явленого позову (а.с.76-77).

Згідно архівної довідки №896/04-01 від 04.11.2024 р. та архівного витягу №901/04-01 від 05.11.2024 р. з рішення сесії сільської ради №133 від 10.03.2009 року "Про впорядковання найменування вулиць та номерів будинків в населених пунктах сільської ради" встановлено, що згідно переліку впорядкованих найменувань вулиць та номерів будинків в населених пунктах Бухарівської сільської ради (до якої відносилось с.Михалківці) житловому будинку, власником якого (головою сім`ї) обліковується ОСОБА_2 , було присвоєно адресний номер - АДРЕСА_1 .

З показів свідка ОСОБА_14 судом встановлено, що з 02.12.2020 р. вона займає посаду старости сіл Бухарів, Завидів, Михалківці Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області, та до того працювала секретарем Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області. Пояснила, що позивачка ОСОБА_1 проживає в с.Михалківці з 2008 року, куди переїхала разом з сім`єю (батьками та братом) з с.Могиляни. Вказала, що з того часу ОСОБА_1 проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який раніше обліковувався за померлою ОСОБА_8 . Зазначила, що позивачка відкрито володіє та користується вказаним житловим будинком та за період її проживання від інших осіб будь-яких претензій щодо її проживання та користування спірним житловим будинком не надходило. Відомості про інших осіб, які б могли претендувати на дане нерухоме майно в сільській раді відсутні.

Таким чином, обставини викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами, які наявні у матеріалах справи, та показами свідка.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України) (п.9 постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначається як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження№ 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) та від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20), від 11 листопада 2022 року у справі № 547/200/21 (провадження № 61-3172св22), від 29 вересня 2023 року у справі № 1522/9367/12 (провадження № 61-1662св22).

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка добросовісно, безтитульно заволоділа нерухомим майном, власник якого невідомий і продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2008 року, тобто більше десяти років та набула право власності на це майно за набувальною давністю, на підставі ч.1 ст.344 ЦК України. При цьому набувальна давність не переривається, оскільки позивачка, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником ОСОБА_2 , який володів даним будинком без правової підстави, оскільки договір купівлі-продажу є неукладеним, що встановлено рішенням суду, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в цьому разі до часу свого володіння приєднується увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.При цьому при заволодінні чужим майном позивачка не знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст.2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 ч.3 ст.344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18, від 24 червня 2021 року у справі № 219/49/20 , від 23 вересня 2021 року у справі № 206/1759/20 , від 05 квітня 2022 року у справі № 642/3930/20.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п.14 постанови).

Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , інших власників даного майна не має, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.259, 264-266 ЦПК України, ст.344 ЦК України,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м.Острог, вул.Героїв Майдану, буд.4 Рівненської області, індекс 35800, ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку (А-1) , загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., веранди (а), вхідного ганку (а1), погрібу (Б), господарської будівлі (В), сараю (в), вбиральні (Г), колодязя (Д), за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.12.2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.