Справа № 939/1371/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Стасенка Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Клопот О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на окупованій території помер її батько ОСОБА_2 , який був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Отримати свідоцтво про смерть свого батька у державних органах України вона не може, оскільки факт смерті батька відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть, встановленого Україною зразка.

Просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Заінтересована особа Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянки України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецька, зареєстрована в АДРЕСА_2 . (а. с. 4-6)

Згідно з копією довідки від 25 липня 2022 року № 3216-, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецька, взята на облік внутрішньо переміщеної особи і її фактичним місцем проживання є АДРЕСА_3 . ( а. с. 16)

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьку Донецької області і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . (а. с. 11)

Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 22 квітня 2024 року Калинінським відділом реєстрації актів державного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції самопроголошеної Донецької народної республіки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку Ворошиловського району самопроголошеної Донецької народної республіки, РФ, про що складений відповідний запис № 638 (російською мовою). (а. с. 12)

Як убачається з копії довідки про причину смерті № 3092 від 22 квітня 2024 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті атеросклеротичний коронаро-кардіосклероз (російською мовою). (а. с. 13)

З копії лікарського свідоцтва про смерть № 3092 від 22 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав в АДРЕСА_1 самопроголошеної Донецької народної республіки, РФ, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку Ворошиловського району самопроголошеної Донецької народної республіки, РФ; причина смерті гостра серцева недостатність, атеросклеротичний коронаро-кардіосклероз (російською мовою).(а. с. 14-15)

На підтвердження факту смерті свого батька ОСОБА_2 заявниця ОСОБА_1 надала суду фотокартку із зображенням місця поховання ОСОБА_2 ; на місці поховання вкопаний хрест, на якому є табличка з написом його прізвища, імені та по батькові, також рік його народження та дата смерті (російською мовою). (а. с. 17)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", м. Донецьк відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН), який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою, не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, суд приймає рішення на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим і таким, що підлягає встановленню факт, що ОСОБА_2 помер в м. Донецьку 20 квітня 2024 року, що за правилами ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,підлягаєнегайному виконанню.

Керуючись ст. 259, 263 - 265, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смертіОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця міста Донецька, який був зареєстрований в АДРЕСА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Головуючий - суддя Геннадій СТАСЕНКО