№ провадження 2/646/4006/2024
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2024 м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Сіренко Ю.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана позовна заява.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд повинен перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту прав, а також дотримання правил підсудності та виконання вимог встановлених для форми, змісту позовної заяви.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що її слід залишити без руху для усунення недоліків, з наступних підстав.

Так, до заяви про усунення недоліків додано квитанцію від 12 серпня 2024 року № 1 на суму 605,60 грн., однак судом встановлено, що судовий збір за квитанцією від 12 серпня 2024 року №1 на суму 605,60 грн не може бути приєднаний до справи №646/11597/24 оскільки стосується справи № 646/9016/24 (провадження 2-о/646/143/2024), в якій ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 ОСОБА_3 - відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір», якою не встановлено звільнення особи від сплати судового збору в разі подання повторно позову після відмови у відкритті провадження.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Тобто, в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції заявник має право на повернення йому сплаченого судового збору в такій справі, від сплати судового збору при повторному зверненні до суду він не звільняється та зарахування раніше сплаченого судового збору по іншій справі до нової справи, що надійшла до суду, Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

При цьому строк звернення з клопотанням про повернення судового збору Законом не обмежено, тому позивач має право повернути судовий збір за його клопотанням у справі № 646/9016/24 (провадження 2-о/646/143/2024) в будь-який час, оскільки йому було відмовлено у відкритті провадження.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 9 ст. 185 ЦПК України, заяви, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Оскільки позивачем надано квитанцію про сплату судового збору, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України за іншою позовною заявою (у справі 646/9016/24 (провадження 2-о/646/143/2024), тому слід вважати несплаченим судовий збір позивачем за подання позовної заяви у справі № 646/11597/24, провадж. №2/646/4006/2024.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме надання доказів на підтвердження сплати судового збору (вимога окремого провадження 605,60 грн.)

Також, в позовній заяві відсутні обгрунтування того, які юридичні наслідки для нього породжує встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт того, що ОСОБА_2 не проживала зі спадкодавцем на день смерті та спадщину після смерті ОСОБА_4 не приймала, а також, що від даного факту залежить виникнення, зміна або припинення прав заявника.

Оскільки відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.08.2024 року чітко зазначено приватним нотаріусом, що ОСОБА_2 не була зареєстрована разом з померлою та заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не подавала.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

При винесенні ухвали судом враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи статтю шосту Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суддя також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" N 28249/95).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 3 (три) дні з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у вказаний строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо розміру судових витрат. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко