Справа № 2-6183/11
Провадження № 4-с/201/33/2024
У Х В А Л А

30 травня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 (заінтересовані особи Бережанський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 (заінтересовані особи Бережанський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.№2-11).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.05.2024р. відкрито провадження по скарзі та витребувано у виконавчої служби матеріали виконавчого провадження (а.с.№78).

В обґрунтування вимог скарги заявник посилався на те, що 29.03.2024р. звернувся до Бережанського ВДВС Тернопільського району Тернопільської області ЗМУ МЮ із заявою про зняття арешту з його нерухомого майна, зняття заборони на його відчуження та виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника. Листом Бережанського ВДВС Тернопільського району Тернопільської області ЗМУ МЮ від 02.04.2024р. в задоволенні заяви було відмовлено, оскільки не надана ухвала суду про зняття арешту № 10781534 від 02.02.2011р. Арешт № 12629092 від 18.06.2012р., накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33048526 від 18.06.2012р. і згідно інформації з АСВПспецрозділу виконавче провадження 33048526 не виконано фактично, виконавчий збір у розмірі 10 % від основної суми боргу не сплачено. Вважаючи незаконною бездіяльність начальника Бережанського ВДВС Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кривеня І. щодо відмови зняти арешти, заявник просив зобов`язати скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного 02.02.2011р. за № 10781534 реєстратором Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ на підставі постанови старшого державного виконавця державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лаби М.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Б/Н від 02.02.2011р., та зобов`язати скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного 18.06.2012р. за № 12629092 реєстратором Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ, на підставі постанови старшого державного виконавця державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лаби М.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33048526 від 18.06.2012р.

В судове засідання 30.05.2024р. заявник не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№80), листом від 30.05.2024р, що надійшов на електронну пошту суду, просив розглядати скаргу за його відсутності (а.с.№126).

24.05.2024р. на електронну пошту суду надійшов відзив Бережанського ВДВС Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, в якому начальник відділу ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні скарги. В обґрунтування посилався на те, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ТОВ «УФА«Верус», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у розмірі 253 118грн. 11коп. Окрім цього, на примусовому виконанні перебувала ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-14275 від 16.11.2010р. про накладення арешту майно заявника. Станом на 23.09.2022р. у відділ стягувачем повторно подано заяву та виконавчий лист № 2-6183/2011 про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору № 06/08/12МП01 від 03.07.2008р. в межах суми 28 326грн. 57коп. В процесі проведення виконавчих дій, заявником була пред`явлена довідка про сплату боргу станом на 03.01.2024р. Втім, ОСОБА_1 не виконано в повному обсязі постанову про виконавчий збір та постанову про витрати на проведення виконавчих дій відповідно до виконавчого листа № 2-6183/2011. Посилання заявника, що його не ознайомили з матеріалами виконавчих проваджень не відповідають дійсності. Вважаючи правомірними дії виконавчої служби, начальник відділу просив відмовити в задоволенні скарги (а.с.№90-125).

В надісланій на електронну пошту суду 24.05.2024р. заяві начальник відділу Кривень І. просив розглядати справу за відсутності представника відділу (а.с.№88).

Заінтересована особа представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання 30.05.2024р. не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№82,85), про причини неявки суд не сповістив.

За таких обставин, суд розглянув скаргу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу технічними засобами згідно ч. 2 ст. 450, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в ВДВС Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області перебувало виконавче провадження № 33048526 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 17.04.2012р. по цивільній справі № 2-6183/2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 253 118грн. 11коп. (а.с.№115-117).

Постановою старшого державного виконавця відділу Лаби М.О. було відкрито виконавче провадження та 18.06.2012р. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, отриманою виконавчою службою 22.05.2024р., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.06.2012р. зареєстрований арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33048526 від 18.06.2012р., реєстраційний номер обтяження 12629092 (а.с.№124).

Постановою від 25.02.2015р. виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с.№116-117).

Окрім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний реєстраційний номер обтяження 10781534, який внесений 02.02.2011р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 02.02.2011р. Підставою для винесення постанови стала ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-14275 від 16.11.2010р. про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 в межах суми позовних вимог - 253 481грн. 23коп. (а.с.№123).

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого листа 25.02.2015р.) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в статті 50 (в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого листа 25.02.2015р.) визначені наслідки завершення виконавчого провадження, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зі змісту постанови про повернення виконавчого документу ВП № 33048526 вбачається, що виконавчий документ був повернутий саме стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

У зв`язку з чим, суд не вбачає бездіяльності начальника Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кривеня І. щодо відмови у знятті арешту, накладеного 18.06.2012р. за № 12629092 реєстратором Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови старшого державного виконавця державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лаби М.О. про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33048526 від 18.06.2012р.

Разом з тим, з наданих сторонами доказів не вбачається, що виконавчий лист № 2-6183, виданий судом 17.04.2012р. у відношенні ОСОБА_1 , повторно пред`являвся до примусового виконання після повернення 25.02.2015р.

З поданих начальником виконавчої служби доказів вбачається, що 22.07.2016р. та 23.09.2022р. (а.с.№97, 101-102, 110) для примусового виконання пред`являвся виконавчий лист № 2-6183/2011, виданий 17.04.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у відношенні ОСОБА_3 , а не у відношенні ОСОБА_1 .

Окрім того, на сьогоднішній день виконавче провадження у відношенні ОСОБА_3 закінчено, у зв`язку з надходженням повідомлення банку про сплату боргу в повному обсязі (а.с.№75, 99).

Отже, подальша дія накладеного арешту, зареєстрованого в реєстрі під № 12629092, є недоцільною, з огляду на викладену Верховним Судом у постанові від 13.07.2022р. у справі № 2/0301/806/11 позицію, що незняття арешту з майна боржника протягом тривалого часу за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, суд вважає необхідним зобов`язати Бережанський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного 18.06.2012р. за № 12629092 реєстратором Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови старшого державного виконавця державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лаби М.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33048526 від 18.06.2012р.

Щодо бездіяльності начальника відділу та зобов`язання скасувати обтяження у вигляду арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного 02.02.2011р. за № 10781534, реєстратором Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови старшого державного виконавця державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лаби М.О. про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження Б/Н від 02.02.2011р., то в цій частині вимог скарги суд вважає необхідним відмовити, оскільки дана постанова державним виконавцем була винесена на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-14275 від 16.11.2010р. і доказів того, що заходи забезпечення позову судом були скасовані, не надано.

А тому, до вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2010р. по цивільній справі № 2-14275, вимоги щодо бездіяльності начальника відділу в частині відмови скасувати арешт, накладений 02.02.2011р. за № 10781534 та зобов`язати вчинити певні дії, є передчасно заявленими.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним задовольнити скаргу ОСОБА_1 частково, а саме зобов`язати Бережанський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , накладеного 18.06.2012р. за № 12629092 реєстратором Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови старшого державного виконавця державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лаби М.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33048526 від 18.06.2012р.

В задоволенні іншої частини вимог скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Доказів понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, а тому ці витрати не розподіляються відповідно до ст. 452 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, яка діяла на момент закінчення виконавчого провадження), ст.ст. 76-81, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 260, 353, 447, 451, 452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (заінтересовані особи Бережанський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Бережанський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , накладеного 18.06.2012р. за № 12629092 реєстратором Тернопільської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови старшого державного виконавця державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лаби М.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33048526 від 18.06.2012р.

В задоволенні іншої частини вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.