ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/6063/23 Номер провадження 22-ц/814/1864/24Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гусаренко Олени Миколаївни

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року у складі судді Бєссонової Т.Д.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., зареєстрований в реєстрі за № 1283, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 15 160 грн.

Позов мотивовано тим, що 20.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено виконавчий напис № 1283 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 160 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису 14.07.2020 приватним нотаріусом виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. було відкрито виконавче провадження № 62558751.

Позивач вважає виконавчий напис незаконним та необґрунтованим, таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, стягувачем не надано нотаріусу доказів на підтвердження наявності та розміру безспірної заборгованості, а вчинення виконавчих написів на правочинах, які не посвідчені нотаріально, не вбачається за можливе. Крім того, була порушена умова про направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушення чи письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1283, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. 20.06.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 15 160 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858,88 грн.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Гусаренко О. М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та стягнути з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну справничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 7 000 грн, а також стягнути судовий збір та судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції помилково виходив із недоведеності розміру та обсягу витрат на надання правничої допомоги у зв`язку з відсутністю детального опису виконаних робіт, оскільки у постанові № 922/1964/21 від 16.11.2022 Велика Палата Верховного Суду відступила від такої позиції.

Вказує, що відповідно до укладеного між позивачем та його адвокатом Договору про надання правничої допомоги № 3/12 від 18.12.2023 сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката у 4 000 грн, тобто розмір винагороди погоджений сторонами у вигляді фіксованої суми, є незмінним в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а отже, є визначеним.

Зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції в сумі 4 000 грн, а обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тому суд не може на власний розсуд зменшувати розмір таких витрат.

Звертає увагу на те, що належність справи до категорії малозначних не свідчить про те, що обсяг послуг адвоката та час, який він витрачає у такій категорії справ, не повинен належно оцінюватися та оплачуватися.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалось адвокатом Гусаренко О. М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 5099/10, видане Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури від 03.10.2012) на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1186508 від 19.12.2023 та Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3/12 від 18.12.2023, який містить права та обов`язки сторін при наданні юридичної допомоги адвоката з усіх питань правозастосування, що зачіпають права, свободи та охоронювані законом інтереси клієнта (а. с. 7, 14, 49).

Згідно пункту 5.1 вказаного Договору гонорар адвоката під час представництва інтересів замовника в судових органах України встановлено у фіксованому розмірі - 4000 грн під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Договір підписаний його сторонами, набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом всього провадження у справі доти, поки не будуть вичерпані всі засоби захисту, передбачені національним законодавством, а у справі не буде прийнято остаточне рішення (пункти 7.1, 7.2).

Як вбачається з платіжної інструкції від 16.01.2024 ОСОБА_1 сплачено адвокату Гусаренко О. М. гонорар у розмірі 4 000 грн (а. с. 25).

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не надала суду детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті, та опис здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги та документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), оскільки товарний чек від 18.10.2021 за висновками суду не є належним доказом, який би засвідчував факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу.

Проте такі висновки суду є помилковими, оскільки вони не ґрунтуються на всебічно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи, які підтверджують понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України (пункт 128 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката, що підлягають оплаті позивачем відповідно до умов укладеного з адвокатом Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3/12 від 18.12.2023 у розмірі встановленого гонорару адвоката - 4 000 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції.

Відсутність детального опису робіт (наданих послуг) не впливає на можливість визначення розміру таких витрат, оскільки в межах цієї справи розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, і є визначеним.

Таким чином розмір винагороди адвоката за надання правничої допомоги, визначений за домовленістю сторін у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому висновки суду першої інстанції, що позивачем не надано детального опису робіт для визначення гонорару адвоката є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відхилення судом першої інстанції платіжної інструкції від 16.01.2024, як доказу сплати ОСОБА_1 гонорару адвоката відповідно до договору про надання правничої допомоги від 18.12.2023 в розмірі 4 000 грн, не є підставою для відмови у відшкодуванні понесених позивачем судових витрат, оскільки згідно пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

За правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі втрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, застосовуються і Європейським судом з прав людини при вирішенні питання відшкодування судових витрат.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, Баришевський проти України, Меріт проти України та ін.).

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, що в даній конкретній справі свідчить про реальність витрат позивача на правничу допомогу адвоката, предмет спору та за відсутності відповідного клопотання іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат згідно вимог частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4 000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджені матеріалами справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про присудження позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

З аналогічних підстав колегія суддів апеляційного суду присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати з надання правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції, що підтверджуються Додатковою угодою № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 3/12 від 18.12.2023, яка підписана сторонами договору 15.02.2024, про встановлення гонорару адвоката за правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у фіксованому розмірі - 3 000 грн, копія якої разом з апеляційною скаргою представника позивача була доставлена стороні відповідача - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 17.02.2024 засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», що не суперечить вимогам частини дев`ятої статті 83 ЦПК України.

Визначений у додатковій угоді розмір відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката у фіксованій сумі - 3 000 грн стосується розгляду судом справи, не порушує принцип пропорційності таких витрат до предмета спору, їх розумної необхідності та не заперечується відповідачем, тому підстав для обмеження такого розміру витрат апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гусаренко Олени Миколаївни задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити з цього питання нове судове рішення.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 4 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 3 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна