Єдиний унікальний номер 235/2164/24
Провадження № 2/235/822/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун В.А., через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 19.08.2015 по 08.02.2023, працюючи прохідником підземним.

2 липня 2022 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок кого він отримав травму відкритий косо-уламковий перелом обох кісток нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням, забита рана нижньої третини лівої гомілки. Травма сталась внаслідок забиття металом.

28 жовтня 2022 року на підприємстві відповідача було складено та затверджено акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

10.04.2023 Білоцерківською міжрайонною МСЕК йому було встановлено 70% втрати працездатності. Згідно з медичними документами протипоказана праця з фізичним навантаженням, підземні умови роботи, рекомендовано спостереження неврологом, травматологом та хірургом. Тобто наразі йому потрібно докладати додаткових зусиль для постійного проведення реабілітації та лікування невиліковних хвороб для підтримання стану свого здоров`я та для запобігання погіршення його стану.

Вважає себе непрацездатним та неповноцінним членом суспільства й думки про це його пригнічують. Внаслідок ушкодження здоров`я йому заподіяна моральна шкода, адже перебуваючи на лікуванні, він не міг та не зможе вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, психологічний дискомфорт і значне порушення душевного спокою.

Зазначає, що був здоровою, працездатною людиною, а тепер втратив 70% працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе як до неповноцінного в трудовому відношенні громадянина, адже він більше ніколи не повернеться до роботи, так як його хвороба невиліковна. Все своє життя він присвятив гірництву, тепер відчуває себе нікчемним громадянином та незахищеною калікою. Окрім втрати професії він не може здійснювати побутові роботи, наприклад, відремонтувати побутові предмети, пересуватися, нахилятися, ходити на тривалі відстані, адже є протипоказання, він вимушений звертатися за допомогою сторонніх осіб, що доставляє додаткових незручностей та витрат.

Відшкодування йому моральної шкоди відповідач не здійснював та не пропонував. Відповідач використав його трудовий потенціал та викинув його як відпрацьований матеріал, не захистив його соціально, не забезпечив аналогічною працею у колективі, а повинен був створити умови безпечної праці.

Нормативні акти з охорони праці він сам не порушував. При цьому мала місце протиправність дій відповідача, пов`язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», Правил безпеки у вугільних шахтах, що стало причиною втрати його здоров`я. Відповідач не забезпечив робочі місця допоміжним устаткуванням, яке б зменшувало виробничі фактори до допустимої величини.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 1 000 000 грн, яку й просить стягнути з відповідача (а.с.1-3).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження; позивачу надано право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня його отримання (а.с.31).

29 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» відповідачем до суду подано відзив на позов, в якому відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 19.08.2015 по 08.02.2023.

2 липня 2022 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він отримав травму відкритий косо-уламковий перелом обох кісток нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням, забиту рану нижньої третини лівої гомілки. Травма сталася внаслідок забиття металом.

Висновком комісії згідно з п.7 Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1 від 28.10.2022 визнано, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 , пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до п.8 акту встановлено, що самим ОСОБА_1 допущено порушення вимог Правил безпеки у вугільних шахтах, Колективного договору, Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінки в шахті прохідника. Тобто нещасний випадок з позивачем стався безпосередньо з вини самого позивача, що є істотною обставиною, яка має бути врахована під час ухвалення рішення судом.

Згідно з довідкою МСЕК від 10.04.2023 позивачу повторно визначено 70% втрати професійної працездатності. Інформація про первинне встановлення втрати професійної працездатності в матеріалах справи відсутня, крім того, істотною обставиною є те, що втрату працездатності позивачу встановлено до 01.05.2024.

Позивач не виразив своєї незгоди з висновками комісії про обставини та причини нещасного випадку, змістом акту розслідування нещасного випадку відносно встановлення і його провини у нещасному випадку, що з ним стався, і не звертався в органи державного нагляду з охорони праці відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці».

З наведеного вбачається, що причиною настання нещасного випадку є недотримання самим потерпілим правил безпеки у вугільних шахтах, а саме, порушення позивачем особистої безпеки та необережності, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність дій або його вини у цьому.

Розмір моральної шкоди, що наведений у позові, розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав.

Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди, а свідчить лише про часткову втрату працездатності. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи або медико-консультативної або медичної соціально-експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани потерпілого.

Відповідач вважає, що позивачем не наведено жодного доказу, які б свідчили про моральні страждання від отриманої виробничої травми, відсутня вина підприємства та встановлено, що нещасний випадок стався саме з вини позивача.

В матеріалах справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати, пов`язані з відновленням психічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації.

Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача, відповідач просить суд звернути увагу, що відповідно до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Відповідно до п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема податковий агент. Згідно з п.14.1.180 ПК України податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Отже, з 23 травня 2020 року стягнута моральна шкода підлягає оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати. У судів повноваження для визначення порядку та розмірів сплати податків відсутні.

Загальновідомим фактом є триваюча повномасштабна агресія з боку рф, яка наносить ракетно-бомбові удари по всій території України, зокрема, по Покровській ТГ. У зв`язку з бойовими діями працівники виконують обов`язки дистанційно, не завжди є електроенергія, інтернет зв`язок, що безпосередньо впливає на процесуальні строки.

На підставі наведеного відповідач просив поновити строк для надання відзиву на позов по справі та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.34-38).

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

Позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 19.08.2015 по 08.02.2023, звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с.6зв. - 13).

2 липня 2022 року о 5 годині 40 хвилин під час виконання обов`язків прохідника з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав відкритий багатоуламковий перелом обох кісток гомілки в н/3 зі зміщенням уламків; забійну рану в н/3 лівої гомілки з дефектом шкіри та некрозом м/тканин. Обставини, за яких стався нещасний випадок з позивачем, підтверджуються актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 02 липня 2022 року о 05 годині 40 хвилин на (в) ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 28 жовтня 2022 року, затвердженим генеральним директором ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» В. Яковенком 28.10.2022.

У п.5 Акту зазначено, що причинами, за якими настав нещасний випадок, є: основні - порушення вимог безпеки під час експлуатації мобільних засобів праці та технологічних транспортних засобів, супутні невиконання посадових обов`язків, відсутність належного контролю з боку ІТП.

Згідно з п.8 Акту особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, визнані гірничий майстер дільниці ГКР-2 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_2 , - відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт під час завантаження гірничошахтного обладнання і матеріалів з колісних площадок на гідравлічні підйомники шахтного підвісного локомотива; прохідник дільниці ГКР-2 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_1 - порушення вимог безпеки під час виконання процесу навантаження на гідравлічні підйомники шахтного підвісного локомотива (а.с.16зв. 22).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0018185, виданою Білоцерківською міжрайонною МСЕК 10.04.2023, позивачу повторно встановлено 70% втрати професійної працездатності за виробничою травмою від 02.07.2022 з 06.04.2023 по 01.03.2024, встановлена друга група інвалідності за трудовим каліцтвом з 06.04.2023 по 01.05.2024, визначена потреба у лікуванні травматологічного профілю, санаторно-курортному лікуванні, зазначено про можливість працювати у створених умовах (а.с.14зв. 16).

У відповідності до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1).

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`ям (п.1 ч.2).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5).

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно зі ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.

Згідно з роз`ясненнями пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих та безпечних умов праці.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами: трудовою книжкою позивача, актом розслідування нещасного випадку, довідками МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, індивідуальною програмою реабілітації інваліда.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також вину самого позивача у нещасному випадку, що з ним стався.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, а тому заперечення відповідача в цій частині суд знаходить безпідставними.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 120 000 грн.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Отже, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включається суми відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20, від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21.

Таким чином моральна шкода у розмірі 120 000 грн підлягає стягненню без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому у відповідності до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задоволені позовні вимоги складають 12% (120 000 грн х 100% : 1000000 грн). На підставі цього підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеної частини позовних вимог в сумі 1200 грн (10000 грн х 12% : 100%).

Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.43 Гірничого закону України, керуючись ст.ст.13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (м. Покровськ Донецької області, площа Незалежності, будинок 1А, код ЄДРПОУ 13498562) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень без утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (м. Покровськ Донецької області, площа Незалежності, будинок 1 А, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко