Справа № 450/3896/20 Провадження № 6/450/24/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся в суд із поданням, у якому просив звернути стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивував клопотання тим, що на його виконанні перебуває виконавче провадження № 71804665 щодо примусового виконання виконавчого листа № 450/3896/20, виданого 04 травня 2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 17 травня 2018 року у розмірі 14077445 грн., а також по 5255 грн. судового збору з кожного.

В ході виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутні грошові кошти для повернення заборгованості стягувачу та на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20 листопада 2023 року він звернувся до Пустомитівської міської ради з поданням щодо надання дозволу на реалізацію зазначеного житлового будинку, право користування яким має неповнолітня дитина. Відповіддю виконавчого комітету Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області № 02-08/1937 від 28 листопада 2023 року у наданні такого дозволу йому відмовлено. Враховуючи наведене, просив подання задовольнити та звернути стягнення на вказане майно.

Розпорядженням № 33 від 22 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є.

В судове засідання не з`явилися учасники розгляду подання, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про розгляд подання за їх відсутності або про відкладення розгляду такого не подали.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали подання, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 12 травня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71804665 на підставі виконавчого листа № 450/3896/20, виданого 04 травня 2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 17 травня 2018 року у розмірі 14077445 грн., а також по 5255 грн. судового збору з кожного.

20 листопада 2023 року заявником подано до Пустомитівської міської ради подання щодо надання дозволу на реалізацію житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповіддю виконавчого комітету Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області № 02-08/1937 від 28 листопада 2023 року у наданні приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Маковецькому З.В. дозволу на реалізацію вищезгаданого будинку відмовлено.

Згідно зі ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 48 Закону).

В силу ст. 84 ЗУ «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У відповідності до частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

За статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Зі змісту абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Пунктом 28 розділу VІІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 04 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

У постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

На думку Великої Палати Верховного Суду державний чи приватний виконавець повинен звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування яким мають діти.

У випадку відмови органу опіки та піклування виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.

Як попередньо встановлено, приватний виконавець Маковецький З.В. звертався до Пустомитівської міської ради для отримання дозволу на реалізацію вищезгаданого будинку, в чому йому відмовлено. Таким чином, ним реалізовано передбачений законом механізм реалізації майна боржника, у якому зареєстроване місце проживання неповнолітньої дитини.

З наведеного вбачається, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу або відмові органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом в порядку, встановленому в статті 435 ЦПК України.

Частина 1 ст. 435 ЦПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 зробив висновок, згідно якого під час розгляду заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини.

Як вбачається з витягу № 637 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19 травня 2023 року за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані з 26 листопада 2019 року по даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слід вказати, що заявником не долучено доказів на підтвердження перебування у приватній власності батьків неповнолітньої ОСОБА_2 іншого майна, яке дасть змогу дитині належно зростати і виховуватись у житловому приміщенні, а в іншому випадку реалізація вказаного будинку суперечитиме правам та інтересам неповнолітньої дитини і порушуватиме принципи міжнародного та національного права стосовно захисту дітей.

Відтак, звертаючись із клопотанням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, заявником не надано суду доказів на підтвердження дотримання прав та інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання приватного виконавця Маковецького З.В. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 18, 260, 261, 435 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 18, 37, 48, 84 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 29 травня 2024 року.

Суддя Мусієвський В.Є.