Справа № 461/8764/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/459/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 грудня 2023 року у справі за позовом адвоката Григи Фоми Васильович в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року адвокат Грига Ф.В. в інтересах ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , вселити ОСОБА_3 у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_1 надати ОСОБА_3 ключі від квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява вмотивована тим, що позивач є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також відповідальним квартиронаймачем. Квартира АДРЕСА_2 межує з квартирою АДРЕСА_3 . Власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_1 . Позивач зазначав, що тривалий час не проживав в Україні, а перебував за кордоном та родина відповідача ОСОБА_1 , з його дозволу користувалась квартирою АДРЕСА_3 . При цьому, позивач регулярно надсилав грошові кошти для здійснення оплати комунальних платежів. 11.08.2021 року позивач повернувся в Україну та, скориставшись ключами намагався увійти до квартири, однак замки до вхідних дверей виявились заміненими, а відповідач відмовився відчинити двері та впустити ОСОБА_3 до помешкання. Позивач вказував,що неодноразово вчиняв спроби проникнути до свого житла однак кожного разу йому це не вдавалось. 17.08.2021 року та 20.08.2021 року позивач звернувся до патрульної поліції з викликом за місцезнаходженням квартири, однак згідно отриманої відповіді від 31.08.2021 року №21146, його було повідомлено, що дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення відсутні, у зв`язку із чим внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є неможливими. Зважаючи на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19 грудня 2023 року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартирою АДРЕСА_3 , та передати ОСОБА_3 ключі від вказаної квартири.

Вирішено вселити ОСОБА_3 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права при розгляді позовної заяви.

Зазначає, що позовна заява була подана представником ОСОБА_2 , проте такий є неналежним представником, оскільки його повноваження підтверджені лише довіреністю.

Вказує, що матеріали справи не містять договору про надання правничої допомоги.

На думку апелянта, суд першої інстанції при відкритті провадження у справі був зобов`язаний перевірити відповідність позовної заяви вимогам ЦПК і процесуальну дієздатність особи, яка підписала позовну заяву згідно вимог ст. 185 ЦПК України і повернути позовну заяву позивачу.

Окрім цього вказує, що прийняття рішення без його участі в судових засіданнях порушило його право на участь в розгляді справи.

Судове рішення було прийнято лише на основі показів свідків позивача, проте свідки заявлені відповідачем належним чином не викликались і в судовому засіданні допитаними не були.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_2 її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що є очевидним, що характер порушеного права полягає у відсутності у позивача доступу до квартири. Відповідно, саме ця обставина підлягає доказуванню і саме у спосіб відновлення цього доступу шляхом усунення перешкод та вселення позивача відбувається захист порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 14.06.1995 року.

Згідно довідки Відділу житлового господарства ЛМКП «Айсберг» Галицької районної адміністрації ЛМР від 16.08.2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 (співвласник), ОСОБА_5 (співвласник), ОСОБА_4 (співвласник), ОСОБА_6 (співвласник).

З технічного паспорта, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, інвентарний номер 919, реєстровий номер 11151 від 16.05.1995 року, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на 4 поверсі, 4 х поверхового будинку та складається з 2 кімнат, житловою площею 47,2 кв.м., 1- а кімната 26.4 кв.м., 2-га кімната 20,8 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., ванної кімнати площею, 2.1 кв.м., квартира обладнана балконом площею 0,8 кв.м., підвалом площею 3, 0 кв.м.

Згідно відповіді Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області №21146/04/37 від 31.08.2021 року, звернення ОСОБА_7 зареєстроване в інформаційно телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» за №34897,34905,34908 від 20.06.2021 року та розглянуто працівниками Львівського РУП и№1 ГУНП у Львівській області. У зв`язку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань перевірку по даних матеріалах було припинено, матеріали направлення в архів Львівського РУП ГУНП у Львівській області.

З акту ЛКП «Львіводоканал» №92075 від 10.09.2021 року вбачається, що при перевірці стану водопровідної та каналізаційної мережі квартири на АДРЕСА_1 , належної абоненту ОСОБА_3 провести обстеження та припинити постачання водовідведення в дану квартиру, згідно листа абонента від 26.08.2021 року №ВЗ-3-12718 в присутності уповноваженого представника власника квартири - ОСОБА_8 (довіреність №7753 від 18.08.2021 року) не було можливим, оскільки не було надано доступ в приміщення квартири.

З листа заступника начальника ВД Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Тимкович Г. №24239/37/12-21 від 05.10.2021 року вбачається, що за заявами ОСОБА_3 поданих 20.08.2021 року до Львівського районного управління поліції №1, зареєстрованих в інформаційно телекомунікаційній системі ІТС ІПНП за №34905, 34908 стосовно неправомірних дій ОСОБА_1 у відділі дізнання ДРУП №1 досудове розслідування не проводилось.

Відповідно до довідки про результати проведеної перевірки, затвердженої заступником начальником ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Козуб Л. від 25.08.2021 року про результати проведеної перевірки звернення ОСОБА_3 ІТС ІПНП № 34502 від 17.08.2021 року, ДОП було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 , однак дверей ніхто не відчиняв, на залишені візитні картки з номерами телефону ніхто не передзвонив, тому поспілкуватись з ОСОБА_1 не виявилось можливим.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.08.2021 року прийнято заяву ОСОБА_3 щодо дій ОСОБА_1

З реєстрації ЄО №34879 від 20.08.2021 року Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області вбачається, що ОСОБА_3 повідомив про конфлікт з особами, які не допускають його до житла.

З реєстрації ЄО №34905 від 20.08.2021 року Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області вбачається, що ОСОБА_3 повідомив сварку зі своїм сусідом ОСОБА_1 , який за час його відсутності встановив нові замки в дверях та не допускає заявника до його помешкання.

З реєстрації ЄО №34938 від 20.08.2021 року Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області вбачається, що заявник повідомив, що біля квартири АДРЕСА_3 перебуває 4 ро невідомих осіб, які ймовірно намагаються проникнути у квартиру.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи;

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Статтею 26 ЗУ «Про адвокатську діяльність» передбачено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, може бути довіреність.

Враховуючи вищенаведені норми закону, те що ОСОБА_2 є адвокатом, в суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо. Правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Виходячи з підстав і предмету позову, предметом доказування є передусім факти, які повинні підтверджувати доводи позивача про те, що конкретні винні дії, вчинені відповідачем у певний час у відповідному місці та за відповідних обставин потягли порушення її права власності на нерухоме майно (право користування майном), перешкоджають їй у вчиненні конкретних дій щодо майна, зокрема, порушують межі її земельної ділянки, як це вбачається з правової позиції позивача. При цьому, позивачем мають бути зазначені конкретні дії відповідача, має бути встановлено, чи порушують такі конкретні дії права позивача, має бути встановлено, чи є дії відповідача винними, а питання про його відповідальність має вирішуватися з урахуванням встановленого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за встановлених обставин справи, права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою та вселити ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено права відповідача, оскільки рішення було прийнято без його участі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідачем ОСОБА_1 скеровувались до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи: 09.03.2022 року, 29.03.2023 року, 12.07.2023 року, 28.09.2023 року, 05.12.2022 року, 02.02.2023 року, 03.04.2023 року, 12.04.2023 року, 27.04.2023 року, 29.05.2023 року, 12.06.2023 року,18.07.2023 року, 25.07.2023 року, 10.08.2023 року,14.09.2023 року, 26.10.2023 року, 05.12.2023 року, 19.12.2023 року.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин , встановлено дійсні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Відтак, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 травня 2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.