Справа № 204/4234/24
Провадження № 2-р/204/13/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву представниці Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Разнатовської Анастасії про роз`яснення судового рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 204/4234/24 від 02 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська була вищевказана цивільна справа.

18 листопада 2024 року на адресу суду надійшла заява представниці Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Разнатовської А. про роз`яснення судового рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 204/4234/24 від 02 жовтня 2024 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що 02 жовтня 2024 року судом у даній справі ухвалено рішення, в мотивувальній частині якого судом було зазначено, що оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов переконливого висновку про підтвердження достатніми, належними та допустимими доказами факту постійного проживання/перебування заявника на території України на момент 24 серпня 1991 року. Натомість, в резолютивній частині рішення судом було зазначено «Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7; ), про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити. «Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно перебував на території України станом на 24 серпня 1991 року». Вказано, що відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Таким чином, у зв`язку нечіткістю за змістом даного судового рішення, є необхідність його роз`яснення, зокрема його резолютивну частину, зокрема щодо встановлення факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної заяви, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задоволено. Встановлено той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

При цьому, судом встановлено, що при виготовленні тексту рішення суду від 02 жовтня 2024 року, судом у другому абзаці резолютивної частини рішення допущено описку, а саме: замість «Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року» зазначено «Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно перебував на території України станом на 24 серпня 1991 року».

Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року судом усунуто описку в другому абзаці резолютивної частини рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2024 року по цивільній справі цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, вірно зазначивши: «Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ЦПК України, питання про роз`яснення судового рішення вирішується без обов`язкового повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву, суд доходить висновку, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 271 ЦПК України визначено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Нормою ч. 2 ст. 271 ЦПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.

Також зі змісту зазначеної статті вбачається, що роз`яснення судового рішення, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 24.07.2020 у справі №128/2734/17 вказав на те, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Отже, законодавець визначив, що роз`ясненню підлягає резолютивна частина судового рішення у разі утруднення його виконання.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи судом самостійно усунуто допущену при виготовленні тексту у другому абзаці резолютивної частини судового рішення описку, яка потребувала роз`яснення заявнику.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що судом самостійно усунуто допущену при виготовленні тексту у другому абзаці резолютивної частини судового рішення описку, яка породжувала нечіткість його змісту та потребувала роз`яснення заявника, суд дійшов переконливого висновку, що підстави для роз`яснення судового рішення відсутні, а відтак у задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 268, 271, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представниці Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Разнатовської Анастасії про роз`яснення судового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/4234/24 від 02 жовтня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна