Справа № 177/871/24
Провадження № 2/177/603/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 травня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Строгової Г.Г.

за участі

секретаря судового засідання Дятел К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства ім. Т. Г. Шевченка, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона є власником земельних діля20 травня 2024 рокунок площею по 4.1867 га, кожна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глеюватської (Орджонікідзенської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастрові номери :01:087:0028 та :01:087:0022, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки.

Маючи намір продати земельні ділянки вона звернулася до нотаріуса, від якого їй стало відомо, що на все належне їй майно, накладено арешт.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 366181687 від 16.02.2024, 01 червня 2004 року за №20721 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, адреса - 50024, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, 5, зареєстровано арешт на підставі постанови аа-496027, 25.05.2004, ВДВС Криворізького РУЮ Істоміної М.І, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 1961 рік народження, додаткові дані - заборона №121/459, заявник 1 Криворізька ДНК.

Вказує, що арешт на належне їй майно було накладено державним виконавцем з метою виконання вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2003 року у справі № 1-49/2003 у відношенні її сина ОСОБА_2 , який на той час був неповнолітнім. Вказаним вироком з неї, як законного представника неповнолітнього засудженого сина, було стягнуто на користь СФГ ім. Т.Г. Шевченка шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 689,88 грн.

Згодом суму збитків стягувачу вона повернула, сплативши кошти через касу господарства, але із заявою до відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна не зверталася, оскільки вважала, що державний виконавець самостійно скасує заходи, що були вжиті під час виконання вироку суду.

При зверненні з заявою до відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області із проханням зняти арешт, вона отримала письмову відмову, оскільки згідно пп.9.9.-9.13 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008, виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі до 2017 року, знищенні, у зв`язку із закінченням строку зберігання, який становить три роки. Оскільки виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на все майно, відсутнє, їй рекомендовано звернутися до суду.

Оскільки в позасудовому порядку врегулювати спір не представляється можливим, вона змушена звернутися до суду з зазначеною позовною заяво.

Просить суд скасувати арешт з усього майна (невизначене майно), яке належить ОСОБА_1 , зареєстрований 01.06.2004р., реєстраційний номер 20721, реєстратор - Перша криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, підстава обтяження - постанова аа-496027, 25.05.2004, ВДВС Криворізького РУЮ, додаткові дані - заборона №121/459, заявник 1 Криворізька ДНК.

Ухвалою судді від 23 квітня 2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, роз`яснено право на подання відзиву (а.с. 23).

26 квітня 2024 року голова СФГ ім. Т.Г. Шевченка - Мельник М.В. надав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що на теперішній час ОСОБА_1 сплатила СФГ ім. Т.Г. Шевченка суму заподіяної шкоди у розмірі 689,88 грн., виконавчий лист про стягнення збитків повернуто державним виконавцем до стягувача, повторно ними до примусового стягнення не пред`являвся. У зв`язку з погашенням боргу претензій майнового характеру до позивача СФГ ім. Т.Г. Шевченка не має. Позовні вимоги позивача визнає, не заперечує проти їх задоволення та зняття арешту з належного позивачу майна (а.с. 30-31).

Позивач та її представник - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 32).

Представник відповідача СФГ ім. Т.Г. Шевченка в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 27).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 26).

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, площею 4.1867 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Глеюватської (Орджонікідзенської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:087:0022 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП№045365, виданого 23 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 09.10.2003 року №909-р (а.с. 9), та земельної ділянки, площею 4.1867 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Глеюватської (Орджонікідзенської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:087:0028 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП№045371, виданого 23 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 09.10.2003 року №909-р (а.с. 11).

Як зазначила в позові позивач та ці доводи ніким та нічим не спростовані, що вона маючи намір продати земельні ділянки звернулася до нотаріуса, від якого їй стало відомо, що на все належне їй майно, накладено арешт.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 366181687 від 16.02.2024, 01 червня 2004 року за №20721 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, адреса - 50024, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, 5, зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі постанови аа-496027, 25.05.2004, ВДВС Криворізького РУЮ Істоміної М.І, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 1961 рік народження, додаткові дані - заборона №121/459, заявник 1 Криворізька ДНК (а.с. 12-13).

Згідно відповіді наданої Криворізьким відділом державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса) 07.03.2024, наданого на запит представника заявника, повідомлено, що згідно автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , у відділі відкритого виконавчого провадження на виконанні не перебуває. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що 01.06. 2004 року за №20721, реєстратором Перша криворізька державною нотаріальна контора, було накладено арешт згідно постанови АА-496027, 25.05.2004, ВДВС Криворізького РУЮ. Про особу стягувача відомості відсутні. Надати копію відповідного рішення неможливо. Детальну інформацію надати не можливо, оскільки згідно пп.9.9-9.13 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008, виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі до 2017 року, знищенні, у зв`язку із закінченням строку зберігання, який становить три роки (а.с. 18)

Позивач в позовній заяві зазначала, що арешт на належне їй майно було накладено державним виконавцем з метою виконання вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2003 року у справі № 1-49/2003 у відношенні її сина ОСОБА_2 , який на той час був неповнолітнім. Вказаним вироком з неї, як законного представника неповнолітнього засудженого сина, було стягнуто на користь СФГ ім. Т.Г. Шевченка шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 689,88 грн, що підтверджується копією вироку (а.с. 14-16). Згодом суму збитків стягувачу вона повернула, сплативши кошти через касу господарства, про що також зазначав у відзиві на позовну заяву представник відповідача (а.с. 30-31).

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено належність позивачу майна, накладення арешту на яке позбавляє її права вільно розпоряджатися своїм майном. В матеріалах справи відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту майна боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду по справі № 645/6694/15 від 22.12.2021.

Відповідно до статті 16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Наявність арешту на нерухоме майно порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Оскільки судом не встановлено наявності будь-яких відкритих виконавчих проваджень, щодо ОСОБА_1 , суд вважає, що правові підстави для арешту майна відсутні, а його наявність порушує права позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства ім. Т. Г. Шевченка, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна - задовольнити.

Скасувати арешт з усього нерухомого майна (невизначене майно), яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований 01.06.2004р., реєстраційний номер обтяження 20721, реєстратор - Перша криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, підстава обтяження - постанова аа-496027, 25.05.2004, ВДВС Криворізького РУЮ, додаткові дані - заборона №121/459, заявник 1 Криворізька ДНК.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Г.Г. Строгова