Справа № 569/3832/24
УХВАЛА

05 грудня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рівному цивільну справу за заявою представника відповідачки адвоката Рудики О.А. про компенсацію витрат на професійну правничу та правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, - ' в с т а н о в и в:

Ухвалою Рівненського міського суду від 30.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, залишено без розгляду. 07.11.2024 р. до суду надійшла заява представника відповідачки адвоката Рудики О.А. про компенсацію витрат на професійну правничу та правову допомогу, у якій просить стягнути з позивача на користь відповідача 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката по справі. Розглянути клопотання без участі відповідача і його представника.

Заяву обгрунтовує тим, що ухвалою суду від 21.12.2023р. позовну заяву залишено без розгляду. Однак судом не було вирішено і про стягнення з Позивача судових витрат по справі.

Зазначив, що 12 квітня 2024 року між Відповідачкою по справі ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «Олександр Рудика» було укладено договір №24/04-12 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого, Виконавець (адвокатське бюро в особі адвоката Рудика О.А.) зобов`язувався надати Замовнику правову допомогу по цивільній справі №569/3832/24 та представити її інтереси в суді першої інстанції (Рівненський міський суд Рівненської області). Загальна вартість (ціна) правової допомоги, за вказаним договором, визначена за домовленістю сторін з урахуванням складності справи в сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

На виконання вимог ст. 141 ЦПК України, орієнтовний розрахунок судових витрат (які складатимуться виключно з витрат на оплату правової допомоги адвоката) відповідачкою ОСОБА_2 було заявлено в її першому документів по суті справи - відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 від 18.06.2024 року (в матеріалах справи).

04.11.2024 року, на виконання п. 2.1 Договору №24/04-12 про надання правової допомоги від 12.04.2024 року було складено Акт наданих послуг, відповідно до якого загальна вартість правової допомоги адвоката за цим договором склала 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень. Будь-яких претензій до якості а повноти наданої правової допомоги у Замовника немає. Послуги оплачені Замовником в повному обсязі.

Очевидно, що понесені Відповідачкою витрати в сумі 20 000 грн., пов`язані саме з розглядом цивільної справи №569/3832/24 Рівненським міським судом.

Представник позивачки адвокат Батура П.О. у поданму до суду клопотання просив відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, вважає, що вони не віповідають критерію розумності їхньому розміру, документально не підтверджені,є суттєв завищеними, а відтак є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Сторни у судове засідання не з`вились. Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність сторони відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 30.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння , залишено без розгляду в порядку п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд враховує правову позицію викладену у Постанові ВПВС від 22.11.2023 року у справі № 712/4126/22. 85. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 86. Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

87. Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. 88. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України). 89. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

90. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. 91. Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 92. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 93. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 94. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). 95. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. 96. Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України. 97. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 98. З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 99. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 100. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

101. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 102. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 103. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 104. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 105. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04). Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 106. Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 107. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). 108. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). До клопотання про стягнення понесених судових витрат відповідачкою долучено: копію акту наданих послуг від 04.11.2024. Оцінка доказів судом здійснюється згідно ст. ст. 89, 245, 265 ЦПК України виключно у нарадчій кімнаті, з наведенням, зокрема, мотивованої оцінки кожного з аргументів сторін, наведенням доказів та мотивів їх прийняття або відхилення. У даній справі суд постановив ухвалу про залишення позову у справі без розгляду і відповідач вказану ухвалу не оскаржувала. Звернення позивача до суду, не може свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, її дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно звернення за отриманням правової допомоги у справі є правом відповідача, а не обов`язком. Отже, проаналізувавши в сукупності діюче законодавство, встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку, що у разі доведення особою, яка звернулася до суду з заявою про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, необгрунтованості дій позивача, у нього виникає право на відшкодування таких витрат, проте, понесення їх, розмір, неминучість підлягають до доведення належними та допустимими доказами. Зважаючи на те, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, а достовірних доказів необгрунтованості дій позивача судом не встановлено, відтак суд прийшов до висновку, що заявником не доведено необґрунтованості дій позивача при пред`явленні позову, а відтак права на відшкодування понесених витрат у ОСОБА_2 не виникає. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 137,141,142, 260, 261, 353,354,355 ЦПК України, суд, у х в а л и в:

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні заяви про компенсацію витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас