Справа №:755/8605/24
Провадження №: 2/755/5559/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, -

у с т а н о в и в:

17.05.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги за період з 01.06.2022 року по 01.04.2024 рік включно в розмірі 17375,13 грн., що складається з: основного боргу у розмірі 17059,66 грн.; витрати від інфляції в сумі 194,69 грн.; 3 відсотки річних в сумі 120,78 грн., які розраховані позивачем за період з 01.01.2024 року по березень 2024 року, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідно до рішення правління Акціонерного товариства Холдінгова компанія «Київміськбуд» (далі - АТ КХ «Київміськбуд») від 05 жовтня 2005 року № 199 та АВІЗО від 27 квітня 2006 року

№ 293 житловий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова». ОСОБА_1 є власником квартири № 170 у вищезазначеному багатоквартирного будинку на підставі свідоцтва про право власності від 20 вересня 2006 року. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У будинку, зокрема і квартирі

№ 170 , позивачем безперебійно надавались і надаються житлово-комунальні послуги. Однак, відповідач не сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, чим спричиняє позивачу збитки. За період з 01 червня 2022 року по 01 квітня 2024 року у відповідача утворилась заборгованість перед ТОВ «Новобудова» у розмірі 17 059,66 грн. Посилаючись на статтю 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 194,69 грн та 3 % річних у розмірі 120,78 грн.

Ухвалою суду від 22 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

17 липня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Мтивуючи свої вимоги тим, що строк дії Договору № 14-Б від 28 лютого 2020 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком закінчився 28 лютого 2021 року, адже договір не містить положень про автоматичне його продовження, в той же час співвласники багатоквартирного будинку на зборах 11 лютого 2021 року скликаних за ініціативи позивача не затвердили Додаткову угоду №1 до Договору, якою передбачалось внести зміни до п. 28 Договору стосовно його продовження. Вказує, що з 01 березня 2021 року і до цього часу у позивача не має законних підстав надавати житлово-комунальні послуги у будинку навіть за формальними ознаками. Також вказує, що заборгованість відповідача перед позивачем сформувалась в результаті шахрайських дій позивача поєднаних з підробленням документів щодо зборів співвласників багатоквартирного будинку, на підставі яких позивачем протиправно укладено договір, що є казуальним правочином, яким позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, а відтак, відповідач вказує, що правові підстави для здійснення нарахувань відповідачу за договором були відсутні. Також відповідач звертає увагу суду на те, що на його думку, договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком підписаний від імені співвласників, особами які не мали повноважень на підписання договору. Крім того, співвласниками будинку було виявлено підроблення їхніх підписів в документах, які стали підставою для укладання договору. Відповідач зазначає, що на загальних зборах співвласників 09 грудня 2019 року не розглядалось питання про визначення переліку та розміру витрат на управління будинком, а питання про затвердження умов договору не містить істотної умови щодо ціни послуги з управління багатоквартирним будинком, складовою якої є винагорода управителю, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність волевиявлення співвласників щодо укладення договору з ТОВ «Новобудова» на умовах, на яких він підписний уповноваженими особами співвласників, що є другою підставою для визнання такого договору недійним. Так, відповідач зазначає, що не заповнював і не підписував список та листок письмового опитування, підшитий у додатку до протоколу 09 грудня 2019 року, а також не доручав нікому підписувати їх від його імені. На думку відповідача, співвласники жодним чином не були повідомлені про рішення зборів 09 червня 2019 року та 09 грудня 2019 року, чим порушено частину десяту статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а відсутність визначеного частиною шостою статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» волевиявлення співвласників щодо затвердження умов договору є першою підставою для визнання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком недійсним, зокрема відповідно до частини першої статті 215 ЦК України. Вказана позивачем інформація щодо визначення управителем будинку ТОВ «Новобудова» на підставі рішення зборів співвласників від 09 грудня 2019 року, на думку відповідача, не відповідає дійсності, оскільки питання визначення управителя будинку не входило до порядку денного зборів 09 грудня 2019 року, а результати голосування співвласників з цього питання не містяться у протоколі 09 грудня 2019 року. Відповідач вважає, що наявність та розмір заборгованості перед позивачем, яка є предметом доказування, безпосередньо пов`язана з дійсністю протоколів і дійсністю договору, укладеного на їх підставі. На думку відповідача, чинним законодавством України не передбачений інший спосіб визначення ціни і вартості послуг з управління багатоквартирним будинком аніж за рішенням зборів співвласників, що позбавляє права позивача проводити будь-які нарахування за послуги з управління (включно з винагородою управителю) і відповідно, розрахунок заборгованості за їх надання, у разі відсутності та/або недійсності таких рішень співвласниками. Посилаючись на частину першу статті 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідач вважає, що не несе відповідальності за зобов`язаннями (договором), що виникли внаслідок дій окремих співвласників та позивача, вчинених з перевищенням наданих їм повноважень.

01 серпня 2024 року надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У запереченнях, які надійшли на адресу суд 12 серпня 2024 року відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Предметом регулювання Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 2189-VIII є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 20 вересня 2006 року.

Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» від 05 жовтня 2005 року

№ 199 житловий будинок АДРЕСА_1 передано на баланс, обслуговування і експлуатацію без права відчуження ТОВ «Новобудова», що також підтверджується авізо від 27 квітня 2006 року № 293 про передачу на баланс для зарахування в основні фонди.

28.02.2020 між позивачем ТОВ «Новобудова», в особі генерального директора Гончаренка Анатолія Івановича, що діє на підставі Статуту, та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в особі ОСОБА_2 (н/п №2), ОСОБА_3 (кв. 29 ), ОСОБА_4 (кв. 118 ), ОСОБА_5 (кв. № 48 ), ОСОБА_6 (кв. № 7 ), що діють на підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09.12.2019, та Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09.06.2016, укладено договір №14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, за умовами якого управитель зобов`язується надавати співвласнику послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

За змістом ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб співвласників та мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладання індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п.3 договору № 14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.02.2020).

Згідно змісту п. 10 договору №14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.02.2020 ціна послуги з управління становить: 7,54 грн (в том числі ПДВ) на місяць за 1 кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та виключає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,46 грн відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 1,08 грн на місяць.

За положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

За визначеннями, які вживаються в цьому в Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та містяться в ст. 1 Закону, багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно положень ч.1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. (ч.2 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 802/2021/16-а (провадження № К/9901/34858/18) міститься такий висновок: формування тарифів і їх затвердження це різні за своїм змістом поняття, при чому формування тарифів другої групи житлово-комунальних послуг здійснюється виключно відповідним підприємством, що надає послуги, а встановлення тарифів на такі послуги здійснюється органом місцевого самоврядування в межах його компетенції та у спосіб, визначений законом.

Так, відповідно до договору № 14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.02.2020 ціна послуги становить 7,54 грн (в том числі ПДВ) на місяць за 1 кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку.

Згідно розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2022 по 01.03.2024 за ОСОБА_1 , як власником квартири № 170 , наявна заборгованість в розмірі 17059,66 грн. Вказаний розмір заборгованості відповідач не спростувала та не надала контр-розрахунку. Також відповідач не надала суду доказів щодо неналежного надання послуг позивачем, а також відсутності заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Отже, суд вважає, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо оплати за житлово-комунальні послуги, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», не здійснює платежі за житлово-комунальні послуги в повному обсязі.

При цьому, суд відхиляє твердження відповідача щодо недійсності договору № 14-Б від 28.02.2020 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, оскільки, як вважає відповідач, наявні підстави вважати недійсними протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09.12.2019, та протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09.06.2016, на підставі яких був підписаний договір № 14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.02.2020, оскільки останні не є предметом даного позову, а відповідачем не надано жодного рішення, в тому числі і судового, які б визнали не дійсними/не чинними рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку оформленими протоколами від 09.06.2016 та від 09.12.2019, і так само договору №14-Б про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28.02.2020.

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач не має права надавати комунальні послуги суд зазначає наступне.

01 вересня 2016 року між ТОВ «Селтік ТБО» та ТОВ «Новобудова» було укладено Договір про надання послуг з вивезення роздільно зібраних твердих побутових відходів (ТПВ), згідно якого, вартість вивезення та утилізації одного кубічного метру відходів становить 46,80 грн.

08 травня 2018 року між ТОВ «Новобудова» та ТОВ «Селтік ТБО» укладено Договір про надання послуг з вивезення роздільно зібраних твердих побутових відходів (ТПВ) №10-05/01-18, згідно якого, вартість вивезення та утилізації одного кубічного метру відходів становить 67,54 грн.

Згідно розрахунку вартості з вивезення твердих побутових відходів на 1 мешканця становить 27,38 грн.

Тобто, позивач для забезпечення своєї господарської діяльності уклав відповідні договори з підрядником для забезпечення вивезення твердих побутових відходів за адресою проживання відповідача, тим самим забезпечуючи екологічні стандарти на брибудинковій території, в той же час, відповідач не надав належних доказів того, що мешканці багатоповерхового будинку обрали іншу компанію, яка б забезпечувала вивіз твердих побутових відходів, доказів про те, що позивачем надаються послуги не в повному обсязі або неналежної якості також не надано.

Що стосується інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, то Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору ТОВ «Новобудова» правомірно пред`явлено вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 17059 грн. 66 коп., яка нарахована позивачем за період з 01.06.2022 року по 01.04.2024 рік, нарахований індекс інфляції у сумі 194,69 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 120,78 грн., за період з 01.01.2024 року по 01.04.2024 рік.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є обгрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, ст. 625 Цивільного кодексу України, , ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», , ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги в сумі 17059 грн. 66 коп., яка нарахована позивачем за період з 01.06.2022 року по 01.04.2024 рік, нарахований індекс інфляції у сумі 194,69 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 120,78 грн., за період з 01.01.2024 року по 01.04.2024 рік, а всього 17375 (сімнадцять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн..

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.12.2024 року.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 10, );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

С у д д я