Справа № 183/248/18
№ 2-сз/183/28/24

У Х В А Л А
11 грудня 2024 року м. Самар
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у письмовому провадженні заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про повернення судового збору у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Заява передана головуючому судді 09 грудня 2024 року, а матеріали цивільної справи 11 грудня 2024 року.
Суд, розглянувши заяву, приходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи встановлено, що постановленою суддею ухвалою від 12 лютого 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто позивачеві /а.с.10/.
Постановленою судом ухвалою від 08 квітня 2019 року відмовлено Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні заяви про повернення судового збору у справі № 183/248/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості /а.с.19-20/.
Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року встановлено, що під час звернення до суду з заявою про повернення судового збору у справі № 183/248/18 як підтвердження сплати судового збору, який заявник просить повернути у зв`язку з поверненням позову, останнім подано до суду оригінал платіжного доручення № PROM8В0Z06 від 28 грудня 2018 року, згідно якого сплачено судовий збір в сумі 1 921,00 гривень за подачу позову до ОСОБА_1 . На підставі викладеного вбачається, що платіжне доручення № PROM8В0Z06 від 28 грудня 2018 року додане до заяви про повернення судового збору не може бути належним доказом сплати та підставою для повернення судового збору у справі № 183/248/18, оскільки позов повернуто з підстав не пов`язаних зі сплатою судового збору за декілька місяців до того, як було подано відповідне платіжне доручення.
Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Також, як передбачено частиною 3 статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
З матеріалів справи вбачається, що питання про повернення позивачеві судового збору в сумі 1 921,00 грн, за платіжним дорученням № PROM8B0Z06 від 28 грудня 2018 року вже вирішено судом, про що 08 квітня 2019 року постановлена відповідна ухвала.
Вказана копія ухвали направлена позивачеві засобами поштового зв`язку 21 травня 2019 року /а.с.21/.
Таким чином, оскільки питання про повернення судового збору вже було вирішено судом, про що постановлена ухвала, суд вважає, що заява АТ КБ «ПриватБанк» про повернення судового збору підлягає залишенню без розгляду через зловживання позивачем процесуальними правами.
На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 260, 261 ЦПК України, суд, -
заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про повернення судового збору у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 11 грудня 2024 року.

Суддя Д. О. Парфьонов