САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1271/24
Провадження №2/726/249/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

15.05.2024 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 у якій представник позивача ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 37 376,20 гривень, що складається з: 14 979,22 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 4 449,41 гривень - заборгованість за процентами; 16 414,19 гривень - заборгованість за комісією; 0,00 гривень. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня); 265,14 гривень 3% річних за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 до 23.02.2022; 1 268,24 гривень - інфляційних втрат за період з 26.11.2021 до 23.02.2022.

Представник позивача зазначає, що 26.11.2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір № 0045225 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами заяви відповідачці було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 25 252,53 гривень.

Також у позові вказано про те, що 26.11.2021 між АТ «РВС БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» було укладено Договір про відступлення права вимоги 26/11/2021-1 за яким первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1, в тому числі право вимоги до Відповідача за Заявою Договором № 0045225 від 26.11.2019 року на загальну суму 36 166,55 гривень (позиція 123).

Представник позивача зазначає, що станом на 06.05.2024 року заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 35 842,82 гривень, з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 14 979,22 гривень;

- заборгованість за процентами 4 449,41 гривень;

- заборгованість за комісією 16 414,19 гривень;

- заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 0,00 гривень.

Крім того, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 35 842,82 гривень, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, позивачем нараховано за період з 26.11.2021 до 23.02.2022:

- 265,14 гривень за користування грошовими коштами;

- 1 268,24 гривень інфляційних втрат.

Також просить стягнути із відповідачки понесені судові витрати у справі.

27.05.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки ОСОБА_1 у якому остання визнає позовні вимоги частково та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користуванням кредитом та комісії за розрахунково-касове обслуговування протягом часу з 26.11.2020 по 26.11.2021 та перерахувати 3% річних та інфляційні втрати з урахуванням зменшеної суми заборгованості. Судові витрати покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Зазначає, що згідно із положеннями постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) У розмірі, визначеному законом або договором. Таким чином, обумовлені договором кредиту проценти та комісія за обслуговування кредиту - мають стягуватись лише до закінчення дії договору. Після закінчення дії договору кредиту, а саме - після 26.11 2020 року - за порушення грошового зобов`язання позивач має право заявляти вимоги щодо стягнення 3 % та інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Вищевказаний позов ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» сформовано в системі «Електронний суд» 14.05.2024 та отриманий судом 15.05.2024 і згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 16.05.2024, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначено на 28.05.2024.

В подальшому, у зв`язку із надходженням відзиву на позов судове засідання відкладено на 05.06.2024.

У судове засідання, представник позивача не з`явився, у поданому позові просив розгляд справи провести без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС».

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов просила суд розглянути справу за її відсутності.

Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, доходжу таких висновків.

Судом встановлено, що 26.11.2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір № 0045225 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що підтверджується копією Заяви-Договору № 0045225 від 26.11.2019 та копією Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженої Рішенням Правління АТ «РВС БАНК» Протокол 29102019/1 від 29.10.2019.

Зі змісту Заяви-Договору № 0045225 від 26.11.2019, ОСОБА_1 підписанням цієї Заяви-Договору акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. Крім того, її підпис свідчить про те, що вона з умовами Договору ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору.

Також відповідачка погодилася, що ця заява з Публічною пропозицією і Паспортом споживчого кредиту та Графіком погашення заборгованості складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила і зобов`язалася виконувати.

За умовами Заяви ОСОБА_1 надано споживний кредит у розмірі 25 252,53 гривень, шляхом перерахування на картковий рахунок, процентна ставка, % річних 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 1 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5 % від суми наданого кредиту.

У Додатку № 1 до Заяви-Договору № 0045225 від 26.11.2019 вказані умови кредитування метод нарахування відсотків та відповідний графік платежів і розрахунок загальної вартості споживчого кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг).

Своїм підписом позичальник ОСОБА_1 підтвердила отримання всієї інформації про умови кредитування.

Крім того суду надано копію Паспорту споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який підписаний ОСОБА_1 .

У заявах позичальниці та доданих до неї документах банківська установа, як кредитор, та ОСОБА_3 , як позичальник, зазначили умови, за якими здійснюються банківські послуги, отже, між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого визначені в письмових документах, які підписані сторонами договору.

ОСОБА_1 отримала платіжну картку, яка відкрита згідно із умовами Заяви-Договору.

Грошові кошти у сумі 25 252,53 гривень були зараховані АТ «РВС БАНК» 26.11.2019 року на картковий рахунок клієнта (отримувач ОСОБА_1 ), що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальними ордерами № 5601 та №5602 від 26.11.2019, копії яких додаються.

Згідно із п.3.2.1 Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Публічна пропозиція), Приєднання (акцепт) до цього Договору відбувається під час звернення Клієнта до Банку шляхом оформлення та підписання Клієнтом відповідної Заяви-Договору у двох примірниках. Договір вважається укладеним, а умови Договору акцептованими Клієнтом з дати підписання Клієнтом Заяви-Договору.

Відповідно до п.п. 7.3.1. Публічної пропозиції, погашення Клієнтом заборгованості за Споживчим кредитом, в тому числі Щомісячного платежу здійснюється щомісячно та/або в дату повного погашення заборгованості за Споживчим кредитом, починаючи з місяця, наступного після місяця оформлення Споживчого кредиту, за ануїтетною схемою погашення (ряд рівних грошових платежів, що здійснюються через рівні проміжки часу) у розмірах і терміни (дати), визначені Графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на Рахунку для погашення заборгованості, що зазначений у Заяві-Договорі.

У разі порушення терміну погашення заборгованості за Споживчим кредитом, в тому числі Щомісячного платежу, в тому числі його частини, встановленого Графіком платежів, така заборгованість, у тому числі Щомісячний платіж (або його частина) вважається простроченим починаючи з наступного дня за днем встановленого терміну погашення згідно з Графіком платежів і до дня погашення простроченої заборгованості. З дня виникнення простроченої заборгованості в сумі , що перевищує 10 (десять гривень нуль копійок) за Споживчим кредитом, в тому числі Щомісячного платежу, встановленого Графіком платежів, Банк має право нараховувати штрафні санкції за порушення строків погашення заборгованості за Споживчим кредитом, у тому числі Щомісячних платежів у розмірі 10,00 гривень (десять гривень, нуль копійок) за кожен день прострочення платежу, починаючи з третього дня за днем встановленого терміну погашення заборгованості, згідно з Графіком платежів. Сплата штрафу та/або пені не звільняє Клієнта від виконання зобов`язань, за порушення яких передбачені штраф та/або пеня, і так само не звільняє його від обов`язку відшкодувати Банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за Договором, у тому числі будь-які витрати, що були понесені Банком у зв`язку зі стягненням заборгованості з Позичальника за Договором (п. 7.3.11 Публічної пропозиції)

Відповідно до п. 7.6.2. Публічної пропозиції, керуючись ст. 516 Цивільного Кодексу України Банк має право на можливу заміну Кредитора, шляхом відступлення права вимоги за Заявою-Договором.

Судом встановлено і те, що 26.11.2021 між АТ «РВС БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 26/11/2021-1, відповідно до п.п. 1.1. п. 1 якого Первісний Кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами зазначеними у Додатку №1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками.

Крім того, відповідно до пп. 1.2. Договору відступлення права вимоги право вимоги за Кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: - право вимоги основної суми заборгованості за Кредитним договором ; - право вимоги суми нарахованих процентів за Кредитним договором, строк платежу по яких настав на дату укладання цього Договору; - процентів; - штрафи, пені; - сплати інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, які виникли та/або можуть виникнути після укладання цього Договору, тощо.

Новий кредитор, відповідно до п.п.1.4 п. 1 Договору відступлення права вимоги, після переходу до нього права вимоги стає кредитором за Кредитними договорами та одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитними договорами, які існували та існують на момент укладання цього Договору.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги до ОСОБА_1 за Заявою-Договором № 0045225 від 26.11.2019 на загальну суму 36 166,55 гривень (позиція 123), з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 15 302,95 гривень;

- заборгованість за процентами 4 449,41 гривень;

- заборгованість за комісією 16 414,19 гривень;

- заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 0,00 гривень.

Згідно із п. 3.1. Договору про відступлення права вимоги, права вимоги за Кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Суду надано копію Акту прийому-передачі прав вимоги і документів до Договору про відступлення права вимоги № 26/11/2021-1 від 26.11.2021.

Також до позову долучено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання від імені ТОВ «ФК «ПАРІС» адресовану ОСОБА_1 від 26.11.2024 у якій позивач повідомляє відповідачку про правонаступництво прав АТ «РВС БАНК» та набуття права вимоги заборгованості за договором кредиту за Заявою-Договором № 0045225 від 26.11.2019 та вказує про необхідність погашення усієї заборгованості за кредитом, сплати процентів та інших платежів.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0045225 від 26.11.2019, станом на 06.05.2024, заборгованість складає 35 842,82 грн. з яких:

-- заборгованість за тілом кредиту 14 979,22;

-- заборгованість за процентами 4 449,41;

-- заборгованість за комісією 16 414,19.

Також долучено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 26.11.2021 до 23.02.2022 згідно із яким: 3 % річних становить 265,14 грн, а інфляційні втрати- 1 268,24 грн.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно з положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора АТ «РВС БАНК» до позивача у справі, зокрема щодо відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за кредитним договором № 0045225 від 26.11.2019.

Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а доказів визнання недійсним вказаного вище договору відступлення прав вимоги № 26/11/2021-1 від 26.11.2021 суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення такого договору.

Більше того відповідно до п. 7.6.2. Публічної пропозиції та керуючись ст. 516 Цивільного Кодексу України Банк має право на можливу заміну Кредитора, шляхом відступлення права вимоги за Заявою-Договором.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора, позивача у справі.

При укладенні кредитного договору Заяви-Договору № 0045225 від 26.11.2019, сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

Відповідачка не надала суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не укладала з АТ «РВС БАНК» вказаного вище кредитного договору, навпаки частково визнала позовні вимоги не погоджуючись лише із розміром процентів та комісії та відповідно розрахунком інфляційних страт та 3% річних.

Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена (доказів повного погашення заборгованості суду не надано).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судом) виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту .

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Так, до матеріалів справи приєднано виписку по особовому рахунку. Більше того, відповідач частково погашала заборгованість.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором).

Відповідно до даних розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0045225 від 26.11.2019, станом на 06.05.2024, заборгованість складає 35 842,82 грн. з яких:

- - заборгованість за тілом кредиту 14 979,22;

- - заборгованість за процентами 4 449,41;

- - заборгованість за комісією 16 414,19.

Перевіряючи обґрунтованість стягнення зазначених сум, суд виходить із такого.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування позивач посилався на заяву-договір, яка була підписана ОСОБА_1 та в якій сторони погодили, що процентна ставка становить 18% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення заборгованості відсотками.

Крім того, відповідно до п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції клієнт зобов`язується сплачувати Банку нараховуванні проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання Клієнтом зобов`язань за Споживчим кредитом (Кредитом). При цьому розмір процентів для Клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за Споживчим кредитом (Кредитом) згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору.

Згідно із п. 7.7.3.7.2. Публічної пропозиції, умови п. 7.7.3.7.1. цього Розділу Договору жодним чином не обмежують право та можливість Банку нараховувати проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання Клієнтом зобов`язань за Споживчим кредитом (Кредитом). При цьому розмір процентів для Клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за Споживчим кредитом (Кредитом) згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору.

Також суд враховує і те, що згідно із п. 8.2.4.2. Публічної пропозиції строк дії Кредитного ліміту визначається в Заяві-Договорі (Договорі про внесення змін до Заяви-Договору). По закінченню вказаного строку, дія Кредитного ліміту може бути продовжена на такий самий строк на умовах (розмір суми Кредитного ліміту, розмір процентної ставки, комісії), що діяли на дату закінчення попереднього строку дії, у разі відсутності заперечень будь-якої із Сторін відповідно до умов Договору, при цьому підписання додаткових договорів про змінені умови (сума Кредитного ліміту, розмір процентної ставки, комісії) не потрібно. Продовження строку дії Кредитного ліміту може здійснюватися необмежену кількість разів. У разі незгоди Позичальника щодо подовження строку дії Кредитного ліміту, Позичальник має звернутись до Банку із відповідною письмовою заявою не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення чергового строку дії Кредитного ліміту. Строк дії Кредитного ліміту не пролонгується на новий строк, за наявності на момент пролонгації простроченої заборгованості. Строк дії Кредитного ліміту може бути скорочено у порядку, визначеному Договором.

Більше того, відповідно до даних долучених документів строк дії договору вказано до 31.12.2021, що підтверджується даними розрахунку заборгованості та відомостями реєстру прав вимоги до боржників.

Таким чином, нарахування відсотків на кредит проводилося до 26.11.2021, тобто в межах строку дії договору.

Щодо нарахованої заборгованості за комісією, суд враховує те, що у підписаній позичальницею Заяві-Договору № 0045225 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, встановлено разову комісію при видачі кредиту в розмірі 1% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту.

Як вбачається з абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно із ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту ,яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, суд вважає, що встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту, а також разової комісії при видачі кредиту в розмірі 1% від суми наданого кредиту є нікчемною, а тому їх нарахування не підлягає задоволенню. Оскільки первісний кредитор незаконно нарахував відповідачці комісії по кредиту, то до позивача право такої вимоги не перейшло.

Виходячи з наведеного вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за щомісячною комісію за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту в розмірі 16 414,19 грн та стягнення разової комісії у розмірі 252,53 грн задоволенню не підлягають.

Також, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 сплатила 6 313,15 грн в рахунок погашення заборгованості, які кредитором неправомірно зараховано на погашення щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відніманню з заборгованості, разом із комісією у розмірі 252,53 грн, що була включена до тіла кредиту.

Таким чином стягненню з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» підлягає заборгованість за договором № 0045225 від 26.11.2019 в розмірі 12 862,95 грн, яка складається із заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8 413,54 грн (14 979,22 - 6 313,15 - 252,53) та заборгованості за процентами 4 449,41 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення індексу інфляції за час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, суд виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, беручи до уваги вищевикладене, те що позовні вимоги задоволено частково, розмір процентів та інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України слід нараховувати на суму заборгованості 12 862,95 грн.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання (встановленого судом) в сумі 12 862,95 гривень, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, позивачем нараховано за період з 26.11.2021 до 23.02.2022:

- 95,15 гривень за користування грошовими коштами (розраховано за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]), та

- 455,13 гривень інфляційних втрат ([Індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]).

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 13 413,23 грн., а саме: 12 862,95 (сума боргу) + 455,13 (інфляційне збільшення) + 95,15 (штрафні санкції).

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а тому із відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості у розмірі 13 413,23 грн.

В іншій частині позову слід відмовити.

Також суд вирішує питання судових витрат у справі.

Згідно з положень статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 35,89 % (13413,23*100/37 376,20), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 869,40 грн (2 684 х 35,89 %).

На підставі ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610 - 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», , заборгованість в сумі 13 413 (тринадцять тисяч чотириста тринадцять) гривень 23 копійки, що складається з: 8 413,54 - заборгованість за тілом кредиту; 4 449,41 - заборгованість за процентами; 0,00 - заборгованість за штрафними санкціями (пеня); 95,15 3% річних за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 по 23.02.2022; 455,13 інфляційні втрати за період з 26.11.2021 по 23.02.2022.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», , понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 869 (вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 40 копійок.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев