Провадження № 2/643/6153/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління соціального захисту населення Шевченківського району м. Харкова про визнання та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління соціального захисту населення Шевченківського району м. Харкова про визнання та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, якщо інше не передбачене законом.

Відповідно до положення ст. 28 ЦПК України - позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Статтею 28 ЦПК України, визначено вичерпний перелік вимог за якими позов може бути пред`явлено в суд за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, однак, вимоги про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, у даному переліку не міститься.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

З відповіді № 955294 від 10.12.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Індустріального району м. Харкова та відповідно до територіальної підсудності Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Таким чином, встановлено, що вищезазначена справа Московському районному суду м. Харкова не підсудна.

Порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Підсудністю у цивільному судочинстві розуміється розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно зі ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи з наведеного вище, беручи до уваги, що інститут територіальної юрисдикції розмежовує підсудність справ, суд приходить до висновку, що матеріали цивільної справи слід передати на розгляд за територіальною підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, у зв`язку з непідсудністю даного позову Московському районному суду м. Харкова.

Керуючись ст. ст. 27, 31,32, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління соціального захисту населення Шевченківського району м. Харкова про визнання та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини за територіальною підсудністю передати до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: 61007, м. Харків, проспект Архітектора Альошина, 7.

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Т.В. Поліщук