Справа №701/281/24
Провадження №2/701/175/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2024 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до Маньківської селищної ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,
Представника позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.
Позивач та представник позивача до суду не з`явилися, але в позовній заяві просили справу розглядати в їх відсутності, позовні вимоги підтримуєть в повному обсязі.
Представник відповідача Маньківської селищної ради Черкаської області, в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обстаини та відповідні правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що 16 січня 2019 року Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складно актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 16.01.2019 року. (а.с.9).
Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 залишила заповіт яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 належний її на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Маньківською державною нотаріальною конторою 21 квітня 1998 року за №214та земельну ділянку площею 0,1593 га., передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належної її на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №733802 вданого відділом Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області 25 березня 2010 року заповіла онуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (6,7,8,).
Відповідно до Розпорядження Маньківської селищної ради №12 від 19 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць та провулків АДРЕСА_2 .
7 грудня 2023 року позивач звернувся до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1593 га., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 які належали бабі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно листа №1153/02-31 від 07.12.2023 року державний нотаріус Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., направила позивачу Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2023 року. Відмова у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення спадщини за заповітом заповітом на житловий будинок та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1593 га., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 вмотивована тим, що Позивач у встановлений законом строк не було подано заяву про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та не було пред`явлено правовстановлюючий документ на житловий будинок та земельну ділянку. (а.с.10,11).
Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на замовлення представника позивача адвоката Мельника В.В., проведено технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу АДРЕСА_3 станом на 01.04.1998 року. Надано коротку технічну характеристику даного житлового будинку, відповідно до якої житловий будинок (А) має загальну площу 71,4 кв.м., із яких розмір житлової 42,6 кв.м. Також наявні наступні будівлі та споруди: веранда (а), ганок, погріб (Б), сарай (В), літня кухня (Г), огорожа (№1), ворота з хвірткою (№2) та вимощення (І). (а.с.12,13).
Відповідно до листа Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 27 лютого 2024 року за №75 право власності на домоволодіння АДРЕСА_3 зареєстровано у Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за р. №2529 кн. №9. Також у даному листі зазначено, що дане домоволодіння належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом яке видане державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори 21.04.1998 року за реєстром №214. (а.с.12).
Позивач 10 січня 2024 року звернувся до приватного підприємства «Уманський центр технічної інвентаризації» із метою проведення технічної інвентаризації та виготовлення нового технічного паспорту та житловий будинок АДРЕСА_3 так, як проводилися ремонтні роботи у домоволодінні. 6 лютого 2024 року позивачу було надано технічний паспорт №ТІ01:6102-0028-1094-6802,інвентаризаційна справа №1614. Відповідно до даних даного технічного паспорту загальна площа житлового будинку складає 75,6 кв.м., із яких житлова 46,8 кв.м. (а.с.14-16).
Відповідно до Витягу із Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної держаної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документа ТІ01:6102-0028-1094-6802 у результаті проведення ремонтних робіт житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а» (веранда літ. «а» перейменовано у прибудову літ. «а») та добудови веранди літ. «а1» площі вищевказаного будинку змінилися та становлять: загальна - 75,6 кв.м., житлова 46,8 кв.м.(а.с.17-23).
20 лютого 2024 року за №16/06-09 відділом будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства виконавчого комітету Маньківської селищної ради надано відповідь на звернення Позивача щодо надання інформації про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної діяльності та нормам у селищі Маньківка по АДРЕСА_3 . Так, розглянувши подані матеріали які виготовлено станом на 10 січня 2024 року приватним підприємством «Уманський центр технічної інвентаризації», реєстраційний номер ТІ01:6102-0028-1094-6802 відділ будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства виконавчого комітету Маньківської селищної ради повідомив, що земельна ділянка знаходиться у зоні житлової забудови, відповідає положенню містобудівної документації, забудова не порушує права інших осіб і використовувати сусідні земельні ділянки відповідно до цільового призначення (а.с.24).
Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, оціночна вартість об`єкта оцінки (житловий будинок та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1593 га., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 ) становить 206 777,17 грн., із яких вартість будинку 181 889,84 грн., та вартість земельної ділянки 24 887,33 грн. (а.с.31-32).
Суд вирішуючи даний спір керується наступним.
Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Тобто, заповіт є особистою волею особи-спадкодавця, за якою він виявив власне волевиявлення на випадок своєї смерті, зробивши заповітне розпорядження.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Статтею 1236 ЦК України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом - заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.
Статтею 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. З ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.
Ст. 317 ЦК України визначає, що право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Віждповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить позивачу - спадкоємцю з часу відкриття спадщини в порядку спадкування, що зобов`язує утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте відсутня можливість здійснювати ці обов`язки у зв`язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у зв`язку із смертю спадкодавця, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 315, 319, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 317, 319, 322, 328, 376, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1258, 12611268 ЦК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами який розташований за адресою АДРЕСА_1 , згідно даних технічного паспорта.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський