Справа № 279/244/24
Провадження 2/279/559/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

секретаря Лепесевицька В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в м. Коростені цивільну справу № 279/244/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3 . Після смерті якої відкрилась спадщина за законом та заповітом, за яким спадкодавець при житті заповіла їй земельну ділянку, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 080351 від 14.06.2004 .

Зазначила, що після смерті ОСОБА_3 в Другій Коростенській нотаріальній конторі за заявою сина померлої відповідача по справі - ОСОБА_2 відкрито спадкову справу.

Вказала, що про існування заповіту їй не було відомо, дізналась від сина покійної відповідача по справі ОСОБА_2 , який передав їй заповіт та Державний акт на земельну ділянку, що вказана в заповіті.

Вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності за заповітом їй було відмовлено, в зв`язку з пропуском строку звернення про прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк з поважних причин, тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в два місяці з моменту набрання законної сили судового рішення.

Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коростень Житомирської області померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 а.с. 7).

Відповідно до заповіту, складеного 01.08.2013 , який посвідчений секретарем Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку, яка належить їй згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 080351 від 14.06.2004 року, площею 5,53 га заповіла ОСОБА_1 . Зареєстровано в реєстрі за № 28. (а.с. 9).

29.12.2023 позивач звернулась до Другої Коростенської державної нотаріальної контори з заявою про надання роз`яснення законодавства щодо оформлення спадкових прав після смерті заповідача - ОСОБА_3 , з приводу прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 13).

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст.1268ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановленихчастинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право наспадщину виникає з моменту її відкриття,і закон зобов`язує спадкоємця,який постійно не проживав зі спадкодавцем,у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Така позиція також викладена упостанові Верховного Суду України викладеної від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17.

За змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску

строку на подання заяви про прийняття спадщини і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, не розподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (ч.2 ст. 1223 ЦК України).

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 663/2151/17 та інших.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що визначений для прийняття спадщини строк пропустила з поважної причини, оскільки не знала про існування заповіту, дізналась від сина спадкодавця , який передав їй заповіт та Державний акт на земельну ділянку.

Інших причин пропуску строку на прийняття спадщини у позовній заяві позивачем не наведено і будь-яких підтверджуючих доказів не надано.

В спадковій справі №10 /2014, яка відкрита до майна померлої ОСОБА_3 Коростенською районною державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_2 від 15.01.2014 року про прийняття спадщини, міститься ухвала Коростенського міськрайонного суду від 27.05.2016 року цивільна справа № 279/12002/15-ц, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталась до суду з аналогічним позовом про продовження строку прийняття спадщини, за її заявою справу залишено без розгляду. ( а.с. 41)

Так з ухвали суду вбачається, що про існування заповіту вона дізналась в вересні 2015 року та отримала від сина померлого Державний акт на землю.

Таким чином, позивач не скористалась своїм правом на отримання спадщини, не надала доказів того, що строк пропущений нею з поважних причин, оскільки у неї була така можливість з вересня 2015 року, якою вона не скористалась.

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала та не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.1268,1272 ЦК України , суд,-

УХВАЛИВ :

В позові ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.