Дата документу 25.03.2024 Справа № 334/1068/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1068/20 Головуючий у 1 інстанції: Добрєв М.В.
Провадження № 22-ц/807/291/24 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Гончар М.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення в солідарному порядку в розмірі 56072,86 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 56072,86 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року скасовано, призначено справу до розгляду.

Під час розгляду справи КП «Водоканал» уточнило позовні вимоги та остаточно просило стягнути на користь підприємства з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення у розмірі 16586,25 грн., яка виникла за період з 01 грудня 2012 року по 31 серпня 2015 року; з ОСОБА_1 - заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення у розмірі 31166,69 грн., яка виникла за період з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2019 року.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 27 467,70 грн. та судовий збір в розмірі 1852,52 грн.

В жовтні 2023 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просила стягнути з КП «Водоканал» на її користь судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 4000 грн. за заяву про перегляд заочного рішення та 11 214,57 грн. гонорар адвоката та ведення справи в суді.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2023 року з виправленою опискою ухвалою суду від 28 грудня 2023 року заяву задоволено частково. Стягнуто з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду, КП «Водоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що розмір витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг, відповідно до уточненої позовної заяви до ОСОБА_2 пред`являлись вимоги на суму 16586,25 грн., 20% від якої становить гонорар адвоката та дорівнює 3317,25 грн., в частині позову було відмовлено не у зв`язку з необґрунтованістю, а через пропуск строку позовної давності, підприємство не отримувало копію заяви про ухвалення додаткового рішення та судову повістку, до електронного кабінету підприємства заява надійшла лише 28 листопада 2023 року, дата судового засідання була внесена до ЄСІТС після ухвалення додаткового рішення суду, просило скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.

Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2024 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормами п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За приписами частин 3,4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно частини 3, 5 статті 128ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Частиною 1 статті 130 ЦПК України визначено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції було ухвалене у відкритому судовому засіданні 10 листопада 2023 року за відсутності відомостей щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

На вказані обставини позивач КП «Водоканал» посилається в апеляційній скарзі.

За вказаних обставин додаткове рішення суду підлягає скасуванню відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України.

Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що платіжними документами підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн., які підлягають стягненню з позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_2 представляв адвокат Працевитий Г.О. на підставі договору № б/н про надання правової (правничої) допомоги від 02 червня 2023 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1123500 від 02 червня 2023 року (а.с.45, 64).

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з п. 3.1 договору № б/н про надання правової (правничої) допомоги від 02 червня 2023 року розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який вважається його невід`ємною частиною.

За приписами статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Згідно з частинами першою, другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (частина третя статті 28 Правил адвокатської етики).

З огляду на викладене, правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання по сплаті та строках сплати.

Матеріали справи містять додатковий договір від 13 червня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 02 червня 2023 року, розділом якого визначений гонорар адвоката.

Так, згідно з п. 3.1. гонорар адвоката за надані послуги становить 20% від суми, на яку буде зменшено заборгованість клієнта.

З матеріалів справи вбачається, що КП «Водоканал» заявило позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 56072,86 грн.

Під час розгляду справи КП «Водоканал» уточнило позовні вимоги та фактично відмовилось від позовних вимог до ОСОБА_2 на суму 39 486,61 грн. (56072,86 грн. - 16586,25 грн.).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 .

Оскільки додатковий договір від 13 червня 2023 року не містить зазначення конкретної підстави зменшення заборгованості клієнта, первинний розмір заборгованості заявлений до стягнення в солідарному порядку, КП «Водоканал» від частини позовних вимог до ОСОБА_2 відмовилось, в іншій частині вимог до ОСОБА_2 відмовлено рішенням суду, колегія суддів не вбачає підстав для обрахування розміру гонорару адвоката ОСОБА_4 виходячи з іншого розміру заборгованості, ніж первісний 56072,86 грн.

А тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли своє підтвердження.

Таким чином, розмір гонорару адвоката Працевитого Г.О. становить 11 214,57 грн. (20% від 56072,86 грн.).

Стосовно умов Розділу 2 додаткового договору від 13 червня 2023 року колегія суддів виходить з наступного.

У вищезазначеному розділі зазначено вартість однієї години роботи адвоката 1000 грн., орієнтовний перелік послуг, що можуть бути надані (заява про перегляд заочного рішення 4000 грн., 4 години; участь адвоката в судовому засіданні 1500 грн., 1 година). Вартість послуг є орієнтовною та остаточно узгоджується з клієнтом в акті прийняття-передачі послуг.

Матеріали справи містять акт від 13 червня 2023 року про надані послуги на суму 4000,00 грн. (заява про перегляд заочного рішення), акт від 11 липня 2023 року про надані послуги на суму 3000,00 грн. (відзив), акт від 23 серпня 2023 року про надані послуги на суму 1000,00 грн. (заява про застосування строків позовної давності), акт від 30 червня 2023 року про надані послуги на суму 1500,00 грн. (участь адвоката в судовому засіданні), акт від 03 липня 2023 року про надані послуги на суму 1500,00 грн. (участь адвоката в судовому засіданні), акт від 10 серпня 2023 року про надані послуги на суму 1500,00 грн. (участь адвоката в судовому засіданні), акт від 11 вересня 2023 року про надані послуги на суму 1500,00 грн. (участь адвоката в судовому засіданні), загальна вартість 14000 грн. (а.с. 96, 142, 143, 144, 145, 146, 147).

В той же час, вищезазначені акти не містять кількості витрачених годин на надання конкретного виду правничої допомоги, що є визначальним, оскільки сторонами договору передбачена погодинна оплата - 1000 грн. за годину роботи.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що у справі були призначені судові засідання: 30 червня 2023 року, 03 липня 2023 року, 10 серпня 2023 року, 22 серпня 2023 року, 11 вересня 2023 року, 04 жовтня 2023 року (а.с. 70, 74, 115, 119, 131, 151).

Адвокат Працевитий Г.О. брав участь лише у судовому засіданні 11 вересня 2023 року з 14 год. 30 хв. (час, на коли було призначено судове засідання, час початку судового засідання 14 год. 34 хв.) по 14 год. 44 хв. (час закінчення судового засідання). Докази прибуття адвоката Працевитого Г.О. в судові засідання в інші дні матеріали справи не містять.

Таким чином, є підстави для стягнення компенсації за вказане судове засідання в розмірі 233,33 грн., виходячи із визначеної вартості години роботи адвоката 1000 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначену вартість участі в судовому засіданні 1500 грн., оскільки згідно з умовами додаткового договору від 13 червня 2023 року вказана вартість послуг є орієнтовною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Отже, загальний розмір доведених витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Працевитим Г.О., становить 11 447,90 грн.

Оскільки в задоволенні позовних вимог в частині вимог до ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі, оцінюючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, колегія суддів вважає, що розмір витрат 11 447,90 грн. є співмірним зі складністю справи, доведений належними та допустимими доказами, не спростованими у повному обсязі позивачем у справі.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви адвоката Працевитого Г.О. про ухвалення додаткового рішення та стягнення з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 447,90 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити частково.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2023 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 447 (одинадцять тисяч чотириста сорок сім) гривень 90 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 25 березня 2024 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: В.Ю. Бєлка

М.С. Гончар