С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/6778/24
В справі 760/5843/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

18 жовтня 2024 року в м. Києві

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Відповідача - адвоката Килівника Р.С.

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ІІ. Описова частина

Позивач ОСОБА_2 в березні 2024 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (АТ «Укрзалізниця), оскаржуючи наказ про своє звільнення.

Свої вимоги Позивач мотивує наступними обставинами.

Починаючи з 2006 року Позивач, як він зазначає, працював на посаді головного технолога відділу Головного пасажирського управління Державної адміністрації залізничного транспорту України , апарат управління (Укрзалізниця).

Вказує, що наказом від 10.07.2023 №1187/ос його було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Позивач вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав.

Стверджує, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 28.11.2022 (протокол №54/98 ком.т.) та у зв`язку зі змінами штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 29.12.2021 та введеного в дію з 01.12.2021, передбачалася реорганізація діючих та створення нових департаментів, управлінь та відділів в апараті АТ «Укрзалізниця», в яких були наявні посади аналогічні за фахом та професійним нахилом, за змістом та обсягом посадових обов`язків і функціонального навантаження тій, з якої його було звільнено.

Проте, всупереч положенням ст. 49-2 КЗпП України, як зазначає Позивач, Відповідач не запропонував йому жодної вакантної посади в апараті управління АТ «Укрзалізниця».

Водночас, як зазначив Позивач у позові, з неофіційних джерел йому відомо, що з 01 травня 2023 року, коли він отримав попередження про наступне звільнення, та до 12.07.2023, коли він був звільнений, в апарат управління було прийнято і переведено з інших підприємств значну кількість сторонніх людей, більшість з яких з без базової фахової освіти та професійного трудового стажу.

Тому ОСОБА_2 вважає своє звільнення протиправним, просить поновити його на посаді, а також стягнути з Відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, який станом на 13.03.2024 становив 213249,75 гривень.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року в справі відкрите спрощене провадження.

14 травня 2024 року до суду надійшов відзив АТ «Укрзалізниця», а якому представник Відповідача виклав свої заперечення проти заявлених Позивачем вимог. Зазначив, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 28.11.2022 (протокол №Ц-54/98 Ком. т.) та у зв`язку зі змінами №74 від 20.12.2022 до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 29.12.2021 та введеного в дію з 01.12.2021 відбулися зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких було скорочення чисельності і штату працівників в апараті управління АТ «Укрзалізниця», зокрема, в Департаменті локомотивного господарства АТ «Укрзалізниця».

За підсумками аналізу виконання функцій, завдань, процесів та обсягів виконуваної Департаментом роботи, з метою ефективної організації роботи та покращення процесів управління підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця» в умовах дії правового режиму воєнного стану, виконання вимоги щодо скорочення штатної чисельності та забезпечення при цьому виконання у повному обсязі функціонала було запропоновано ввести зміни, зокрема, об`єднати технічний відділ та відділ надійності локомотивів, утворивши інженерно-технічний відділ.

Зазначені структурні та організаційні перетворення і призвели до змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників, а також необхідності внесення змін до організаційної структури та Положення про Департамент локомотивного господарства, зокрема, серед інших, було скорочено посаду головного фахівця відділу надійності локомотивів технічного управління Департаменту локомотивного господарства АТ «Укрзалізниця», яку займав Позивач.

У зв`язку з цим 01.05.2023 ОСОБА_2 було вручено під особистий підпис Попередження про наступне вивільнення від 01.05.2023 № ЦПК-81. Одночасно Позивачу було запропоновано перелік зі 112 вакантних посад, на переведення на які він мав можливість погодитися, проте від усіх посад він відмовився. Протягом усього періоду з дня вручення попередження про наступне вивільнення і до дати звільнення ОСОБА_2 , як наполягає представник Відповідача, тричі (01.05.2023; 05.06.2023 та 07.07.2023) пропонувались всі наявні вакантні посади в усіх структурних підрозділах регіональних філій та філій АТ «Укрзалізниця», які відповідають його освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду роботи (загалом - 299 різних посад), проте на жодну він не погодився.

Додатково представник Відповідача зазначив, що у період з 01.05.2023 до 12.07.2023 в структурних підрозділах апарату управління АТ «Укрзалізниця» не було наявних вакантних посад, які б відповідали освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду роботи ОСОБА_3 .

Тому, на думку представника Відповідача, наказ від 12.07.2023 № 1187/ос є таким, що виданий у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

Крім того, представник Відповідача у відзиві звернув увагу суду на те, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки подав позов через вісім місяців після свого звільнення, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги. Визнав, що йому дійсно пропонувалися посади, які б він мій зайняти, проте жодної пропозиції про зайняття посади в центральному апараті управління АТ «Укрзалізниці» йому так і не надійшло, хоча на його переконання, його досвіду та фаху відповідали і ті посади, які були вакантні в цьому центральному підрозділі. Щодо обставин пропуску ним строку звернення до суду за захистом своїх прав Позивач зазначив, що мав на це поважні причини, оскільки на його утриманні перебуває батько-інвалід, а тому він звернувся до суду як тільки зміг.

Представник Відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві.

ІІІ. Мотивувальна частина

Суд, вислухавши пояснення Позивача, представника Відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 24 липня 2006 року ОСОБА_2 був призначений на посаду головного технолога відділу обслуговування пасажирів на вокзалах управління з обслуговування і забезпечення харчуванням пасажирів на вокзалах та в поїздах Головного пасажирського управління Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця).

В подальшому Позивач неодноразово переводився на інші посади, а Відповідач змінював найменування у зв`язку з реорганізаціями.

Наказом №1187/ос від 10.07.2023 ОСОБА_2 було звільнено з посади головного фахівця відділу надійності локомотивів технічного управління Департаменту локомотивного господарства АТ «Укрзалізниця» у зв`язку зі скороченням його посади.

Згідно ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частинами 1, 2 статті 49-2 КЗпП України визначається, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, при вивільненні працівнику слід запропонувати роботу за відповідною професією (спеціальністю), а за її відсутності - іншу роботу, яку б працівник зміг виконувати виходячи з рівня освіти, кваліфікації, набутого практичного досвіду, ділових якостей, стану здоров`я тощо.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають рівню кваліфікації працівника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 05.09.2018 № 757/29578/14.

Судом встановлено, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 28.11.2022 (протокол №Ц-54/98 Ком. т.) та у зв`язку зі змінами №74 від 20.12.2022 до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 29.12.2021 та введеного в дію з 01.12.2021 відбулися зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких було скорочення чисельності і штату працівників в апараті управління АТ «Укрзалізниця», зокрема, в Департаменті локомотивного господарства АТ «Укрзалізниця».

За підсумками аналізу виконання функцій, завдань, процесів та обсягів виконуваної Департаментом роботи, з метою ефективної організації роботи та покращення процесів управління підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця» в умовах дії правового режиму воєнного стану, виконання вимоги щодо скорочення штатної чисельності та забезпечення при цьому виконання у повному обсязі функціонала було запропоновано ввести зміни, зокрема, об`єднати технічний відділ та відділ надійності локомотивів, утворивши інженерно-технічний відділ.

Впровадження запропонованих структурних змін, як вбачається з протоколу, мало на меті:

- знизити штатну чисельність Департаменту на 13% - з 54 шт. од. до 44 шт. од.;

- знизити облікову чисельність на 12,5% - з 48 шт. од. до 42 шт. од.;

- знизити річні витрати на фонд оплати праці штатної чисельності без урахування премій, надбавок (у тому числі за вислугу років), податків - З млн грн;

- знизити річні витрати на фонд оплати праці облікової чисельності без урахування премій, надбавок (у тому числі за вислугу років), податків - 2,7 млн грн.

Суд погоджується з тим, що такі рішення про структурні та організаційні перетворення і призвели до змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників, а також необхідності внесення змін до організаційної структури та Положення про Департамент локомотивного господарства, в тому числі - щодо скорочення посади головного фахівця відділу надійності локомотивів технічного управління Департаменту локомотивного господарства АТ «Укрзалізниця», яку займав Позивач.

Крім того, згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Так, на виконання положень ст. 49-2 КЗпП України 01.05.2023 ОСОБА_2 було вручено під особистий підпис Попередження про наступне вивільнення від 01.05.2023 № ЦПК-81 про те, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 28.11.2022 (протокол № Ц-54/98 Ком.т.) та у зв`язку із змінами №74 від 20.12.2022 до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 29.12.2021 та введеного в дію 01.12.2021, посада, яку він обіймає, підлягає скороченню.

Водночас, відповідно до вимог законодавства про працю України Позивачеві було запропоновано іншу роботу (вакантні посади) на вибір Позивача з переліку 112 вакантних посад.

До відома Позивача також було доведено, що у разі відмови від запропонованих вакантних посад можливе розірвання трудового договору з ним на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з урахуванням вимог законодавства, зокрема статей 43, 44, 49-2 КЗпП України.

В графі «Надаю згоду» Позивач зазначив, що відповідь щодо вакантних посад він надасть в термін до 15.05.2023.

Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що 05.06.2023 ОСОБА_2 вручена Пропозиція від 05.06.2023 № ЦПК-86 в якій Позивачеві запропонована інша робота (вакантні посади) в АТ «Укрзалізниця» на вибір Позивача з переліку 105 вакантних посад.

У вказаній Пропозиції в графі «Надаю згоду» Позивач зазначив, що вакансії не відповідають професійно-кваліфікаційним вимогам.

Крім цього, 07.07.2023 ОСОБА_2 вручена Пропозиція від 07.07.2023 № ЦПК-95, в якій Позивачеві запропонована робота (вакантні посади) в АТ «Укрзалізниця» на вибір Позивача з переліку 82 вакантних посад. В цій Пропозиції після ознайомлення з нею Позивач також зазначив, що запропоновані посади не відповідають професійно-кваліфікаційним вимогам.

Таким чином, ОСОБА_2 було запропоновано 299 вакантні посади, від яких він у встановленому порядку добровільно відмовився.

Посилання ОСОБА_2 на те, що в апараті управління АТ «Укрзалізниця» були наявні вакантні посади, які відповідали його професійному та фаховому рівню, жодними доказами не підтверджуються, а Відповідачем такі обставини заперечуються. Позивач не потурбувався про належний рівень доказування цього твердження, не надав документальних доказів самостійно, не звернувся до суду з відповідним клопотанням про їх витребування, якщо самостійно надати такі докази він не міг.

Тому суд виходить з того, що наявними у доказами підтверджується, що:

- в АТ «Укрзалізниця» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, що підтверджено належними доказами;

- Відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників за статтею 49-2 КЗпП України та попереджено працівника більше ніж за два місяці про наступне вивільнення;

- Відповідачем було запропоновано Позивачу всі вакантні посади, які відповідали його освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду роботи, від переведення на іншу роботу він відмовився.

За викладених обставин підстави для визнання наказу про звільнення ОСОБА_2 протиправним відсутні, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 40, 42, 49-2, 235 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»», адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5,.

Суддя: