З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2024 року м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козлов Андрій Іванович, звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частки всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що підлягає індексації, і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення нею повноліття;
- стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_2 , аліменти за минулий час за період з 14 грудня 2020 року до 14 грудня 2023 року включно на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частки всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що підлягає індексації, і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за кожен місяць.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 січня 2024 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання.
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Козлов А.І., який діє на підставі ордеру серії АМ №1073099, подав до суду заяву, відповідно до змісту якої розгляд справи просить провести без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо прийняття судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 15 травня 2024 року об 11 годині 15 хвилин, не зя`вився. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялися на адресу відповідача за його зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до приписів ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неодноразову неявку відповідача в судові засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду представника позивачки - адвоката Козлова А.І. на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1208.
У відповідності до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , та її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2015 року у цивільній справі №296/11593/15-ц розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та зареєстрований 08 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1208. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 відновлено її дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 . Неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , 25 червня 2016 року між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №1330. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_9 присвоєно прізвище ОСОБА_10 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 №2947-III (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Cуд бере до уваги те, що відповідач по справі ОСОБА_2 є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні та докази фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, в матеріалах справи відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 на спростування доводів позивачки в частині стягнення аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття будь-яких доказів не надав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини 15 грудня 2023 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати.

Щодо вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

При цьому, ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 27.01.2020 у справі №672/198/19, від 29.01.2020 у справі №756/14483/18, від 18.05.2020 у справі №215/5867/17, від 20.03.2024 у справі № 235/101/21.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним положеннями СК України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Позивачкою та її представником - адвокатом Козловим А.І. в ході розгляду справи не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин щодо вжиття досудових заходів з метою отримання в період з 14 грудня 2020 року по 14 грудня 2023 року від відповідача по справі ОСОБА_2 матеріальної допомоги (аліментів) на утримання доньки - ОСОБА_3 , а також доказів ухилення останнього від надання коштів на утримання дитини у зазначений вище період.

Враховуючи наведене, вимога позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів за минулий час є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 15 грудня 2023 року, та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за минулий час за період з 14.12.2020 по 14.12.2023 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 21 травня 2024 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська