УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про відмову у видачі судового наказу)

09 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 23 102,24 грн, 3% річних у розмірі 54,39 грн, інфляційної складової - 151,58 грн та витрат зі сплати судового збору - 302,80 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. При цьому, судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», викладені у заяві вимоги і надані докази, суддя дійшов наступних висновків.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» визначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Разом з тим, заявником до заяви про видачу судового наказу не приєднано обґрунтованого розрахунку заборгованості та не вказано за який період заявник просить стягнути суму боргу, тоді як згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України стягнення за судовим наказом можливо в межах строків позовної давності.

Крім того, відсутні беззаперечні докази нарахованої, але несплаченої електричної енергії.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електроенергію станом на момент звернення до суду у розмірі 23 102,24 грн, 3% річних у розмірі 54,39 грн, інфляційної складової - 151,58 грн та витрат зі сплати судового збору - 302,80 грн.

На підтвердження розміру заборгованості за надані житлово-комунальні послуги заявником надано довідку про надходження коштів ОСОБА_1 за спожиту електроенергію.

Однак, надана заявником довідка про надходження коштів не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, оскільки належним чином не засвідчена.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Однак, в матеріалах заяви відсутній договір між боржником та заявником про надання послуг постачання електричної енергії, а тому суд позбавлений можливості встановити право вимоги ТОВ «Київські енергетичні послуги» до боржника.

Крім того, враховуючи положення абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а також ч. 2 ст. 169 ЦПК України, у разі подання до суду заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, заявник зобов`язаний додати до заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже, системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що в даному випадку заявником до заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості не було долучено доказ надсилання листом з описом вкладення боржнику копії заяви про видачу судового наказу з додатками.

З огляду вищевикладеного із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається безспірність заявлених вимог.

Таким чином, оскільки заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 166 ЦПК України

УХВАЛИВ :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.О. Козленко