№ 207/3345/23
№ 2/207/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозові В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз в якому просить суд: зобов`язати Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» здійснити за свій рахунок встановлення індивідуального газового лічильника в квартирі споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири в багатоквартирному будинку по адресу: АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 25.04.2013 р., та з того часу є побутовим споживачем природного газу, оскільки квартира обладнана газовою плитою для приготування їжі та сплачує рахунки за розподіл і постачання природного газу. Господарську діяльність щодо розподілу природнього газу здійснює оператор газорозподільної системи Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, в т.ч. побутових споживачів. Доступ побутових споживачів до природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором газорозподільної системи договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 та відповідно до кодексу ГРС є публічним, фактом мого приєднання до публічного договору є щомісячне споживання природного газу, оплата отриманих рахунків від Відповідача.

Згідно з п.2.1 Типового договору, оператор ГРС зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до ч.2, 3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством.

Однак Відповідач відмовляється встановити індивідуальний прилад обліку природного газу. Відповідачем самостійно встановлено загально будинковий прилад обліку газу згідно якого Відповідач самостійно розраховує споживання газу. Згоду на встановлення Відповідачем загально будинкового приладу обліку позивач не давав. Позивач вважає самовільний розрахунок споживання природного газу разом з іншими споживачами які обліковуються тим же самим загально будинковим обліковим приладом таким, що не може бути фактичним споживанням газу та вважає незаконним нав`язані Відповідачем рахунки які пред`являються до сплати кожного місяця. Вважаю що тільки індивідуальний прилад обліку природного газу може встановити моє фактичне споживання газу.

23.06.2023 р. позивач письмово звернувся до Відповідача про встановлення індивідуального приладу обліку, та 26.06.2023 р. отримав відповідь №490-Лв-14099-0623, де Відповідачем відмовлено мені у встановлені приладу обліку та запропоновано встановити лічильник газу за власні кошти. Дану відмову Відповідача вважає незаконною оскільки відповідно до ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI від 16.06.2011 р., фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» газорозподільні організацій мають обов`язок забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем.

Від представника відповідача - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» Липового С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив наступне.

Нормами Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року № 3533-УІ (далі - Закон) у редакції від 01.10.2015 року, яка діяла на момент встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу (далі - загальнобудинковий ВОГ) у будинку позивача, визначено наступне: суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території) зобов`язані завершити виконання робіт із забезпечення побутових споживачів, які використовують газ тільки для приготування їжі (яким є позивач), приладами обліку в строк до 01 січня 2018 року.

Слід підкреслити, що Законом не було визначено обов`язок суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: /.../ тільки для приготування їжі.

Відповідно до п. 1 гл. 2 р. IV Кодексу ГРС, з метою забезпечення безпеки, надійності, регулярності та якості розподілу (газопостачання) природного газу газорозподільною системою та з урахуванням законодавства з питань охорони довкілля та енергоефективності Оператор ГРМ щороку до 31 липня розробляє та подає на затвердження Регулятору план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, а після затвердження розміщує його на своєму веб-сайті.

Згідно з п. 6 глави 2 Розділу IV Кодексу ГРС при розробці плану розвитку газорозподільної системи Оператор ГРМ бере до уваги: 1) безпеку експлуатації газорозподільної системи, а також забезпечення безперервності надання газорозподільних послуг; 2) технічний стан елементів ГРМ; 3) зниження питомих витрат на експлуатацію; 4) збільшення технічної потужності ГРМ; 5) приєднання до газорозподільної мережі; 6) економічну ефективність інвестиційних заходів.

Так, постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 391 зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 22.12.2016 № 2344, було затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування, відповідно до якого, у розділі І передбачено встановлення будинкових ВОГ, які закладені в тариф на розподіл природного газу, в якому, серед інших, наявний і будинок позивача за адресою: АДРЕСА_3 , в розділі «Встановлення будинкових ВОГ населенню згідно вимог Закону України «Про комерційний облік газу» №3533-УІ(№ з/п 3.2.324).

Згідно з пп. 1 п. 6 Положення про НКРЕКП, затвердженого указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право: приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов`язковими до виконання суб`єктами природних монополій.

Відповідно до абз.абз. 2 та 3 п. 13 вищевказаного Положення рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями.

Таким чином, AT «Дніпропетровськгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №391.

Згідно наданих роз`яснень НКРЕКП від 09.12.2016 р. № 13283/16.3.2/7-16 у відповідь на заяву заступника начальника відділу представництва Першого Криворізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги від 09.11.2016 р. № 1/1-355 під визначення поняття лічильника газу, передбаченого Кодексом ГРС, підпадає будь-який засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку, незалежно місця його встановлення (в квартирі, перед житловим будинком, тощо).

НКРЕКП в даному роз`ясненні звертає увагу на те, що виконання положень Кодексу ГРС є обов`язковим як для Оператора ГРМ, так і для споживача природного газу.

Також в зазначеному вище роз`ясненні зазначено, що законодавством (на момент встановлення загальнобудинкового ВОГ у будинку позивача) не передбачено погодження зі споживачем встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу.

Наявність згоди співвласників багатоквартирного будинку, передбаченої частиною 2 статті 2 Закону на яку посилається позивач, стала обов`язковою з моменту набрання чинності 20.01.2018 року змін до Закону згідно із Законом України від 21.12.2017 року № 2260-VIII. Загальнобудинковий лічильник, встановлений у буднику АДРЕСА_3 , прийнято в експлуатацію 28.02.2017 року, тобто до набрання чинності вищезазначених змін.

У відповідності до п. 1 гл. 5 р. IX Кодексу ГРС, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків) мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

На виконання вимог постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 391, за рахунок відповідача за адресою: буднику АДРЕСА_4 , встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за проектом розробленим ТОВ «ДНІПРОГАЗ ПРОЕКТ». Відповідно до розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285 (далі - ПБСГ), підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків за умови не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Вузол обліку газу встановлений за проектом, ПБСІ не порушені.

Згідно 5 гл. 1 X Кодексу ГРС для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VI цього Кодексу ГРС.

Таким чином, встановлення загальнобудинкових лічильників газу виконано «Дніпропетровськгаз» в повній відповідності до вимог вищевказаних законодавчих актів.

Відповідно до п. 5 Положення № 620:

«Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються:

1) У будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні;

2) У будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу-для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників;

для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні».

Отже, думка ОСОБА_1 відносно нібито «...самовільних розрахунків споживання...», є надуманою та нічим не підтвердженою.

Окрім цього, відповідно до абз. 6 п. 4 Положення № 620, у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_1 посилається на пункти 3,4,5,6 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач, цитуючи, зокрема п. З ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» яка дослівно викладена в наступній редакції: «при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору», не врахував, що застосування даної норми у сфері споживання не є обґрунтованим, оскільки відповідно до п.п. 3 п. 1 гл. 7 р. VI Кодексу ГРС Оператор РМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він не погодився з доводами відповідача, зазначив, що відповідачем протиправно встановлено загальнобудинкові лічильники газу і не передбачено покладення на споживачів обов`язку з фінансування встановлення індивідуальних приладів.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником квартири в багатоквартирному будинку по адресу: АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 25.04.2013 р., та з того часу є побутовим споживачем природного газу, оскільки квартира обладнана газовою плитою для приготування їжі та сплачує рахунки за розподіл і постачання природного газу. Господарську діяльність щодо розподілу природнього газу здійснює оператор газорозподільної системи Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз».

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно підпункту а) пункту 1 частини першої статті 6 Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі №214/2435/17 (провадження №14-347цс18) зроблено висновок, що «зі змісту статті 6 Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону №3533-VI зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі №524/7637/16-ц (провадження №14-470цс19) вказано, що «відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №214/2435/17 (провадження №14-347цс18). За результатом розгляду вказаної справи було прийнято постанову від 07 листопада 2018 року та викладено такі правові висновки. Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року в справі №628/3489/18 (провадження №61-16876св19) зроблено висновок, що «за змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження з позивачем та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу окремо кожним споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем».

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача 23 червня 2023 року з приводу перерахунку та встановлення індивідуального приладу обліку газу по АДРЕСА_5 , втім відповідачі листами повідомили позивача (а.с.11,17), що за вказаною адресою з 01 березня 2017 року облік природного газу здійснюється з використанням загальнобудинкового вузла обліку, підстави для перерахунку відсутні. Повідомлено позивача, що побутовий споживач може встановити індивідуальний лічильник газу як за власні кошти так і за рахунок інших джерел, усі квартири будинку, де проживає позивач, вважаються забезпеченими комерційним обліком газу, оскільки по АДРЕСА_6 , встановлено будинковий ВОГ.

Таким чином, виходячи з вищезазначених норм законодавства та враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у вказаних постановах Верховного Суду, позивач правомірно просила встановити їй індивідуальний газовий лічильник, а не загальнобудинковий, як на тому наполягали відповідачі, тому в відповідачів не було законних підстав для нарахування позивачу боргу за показами загальнобудинкового лічильника.

Зважаючи на те, що відповідачем відмовлено позивачу у встановленні індивідуального лічильника газу, загальнобудинковий прилад обліку встановлено без його згоди, від встановлення індивідуального лічильника за рахунок Оператора ГРМ позивач не відмовлявся, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» встановити за свій рахунок споживачу ОСОБА_1 індивідуальний лічильник газу у квартирі споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 16, 17, 23, 711, ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 12, 13, 77, 80, 81, 141, 200, 259, 263 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача.

Зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» здійснити встановлення за свій рахунок споживачу ОСОБА_1 індивідуального лічильника газу у квартирі споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.