Справа № 946/6915/23
Провадження № 2/946/1055/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Смокіної Г.І.,
за участю секретаря судового засідання - Кріпакової К.Т.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,
Короткий зміст позовних вимог
Аргументи учасників справи
Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, згідно заяви від 13.11.2023 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просила розглянути справу у її відсутність.
В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2011 (1/2 частка житлового будинку), що підтверджено Витягом про державну реєстрацією прав від 15.07.2011, та договору дарування, посвідченого 27.10.2011 приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., зареєстрованого за № 5199 (1/2 частка житлового будинку), що підтверджено Витягом про державну реєстрацією прав від 28.10.2011.
Згідно із довідкою Озернянського старостинського округу Ізмаїльського району Одеської області від 07.09.2023, згідно записів по господарської книги № 3 (2016-2020) Озернянського старостинського округу Ізмаїльського району Одеської області власником домогосподарства по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно виданого 07.10.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 18.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
Згідно листа роз`яснення № 92/01-16 від 15.03.2024 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., посвідчення договору дарування земельних ділянок є неможливим на тій підставі, що питання переходу права власності на земельні ділянки повинно було вирішуватися при переході права власності на житловий будинок, виходячи з принципу цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки та припинення права власності за попереднім власником.
Позиція суду
У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно з ч.3 ст. 152 ЗК захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав.
Статтею ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, а саме набуття права власності на будинок), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Велика Палата Верховного Суду у справі у цивільній справі № 689/26/17 від 16.06.2020 зазначила, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що позивачка є власником житлового будинку, а власницею спірних земельних ділянок, на яких розташований житловий будинок, є попередній власник частини житлового будинку,при переході права власності на житловий будинок питання щодо набуття позивачкою права власності на земельні ділянки, які призначені для обслуговування житлового будинку, не вирішувалось, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спірні земельні ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 223, 258, 263-265, 279 ЦПК України, cт. 328 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя: Г.І.Смокіна