ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м.Суми

Справа №587/2532/23

Номер провадження 22-ц/816/522/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року у складі судді Степаненка О.А., ухвалене в м. Суми,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з вищевказаним позовом за допомогою засобів поштового зв`язку.

Свої вимоги мотивувало тим, що 20 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № , відповідно до умов якого позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5416516, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно з п. 2.2 Кредитного договору, цей Договір, Паспорт кредиту № 5416516 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Позичальниці надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 101 349,12 грн, строк користування 48 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту. Позичальниця ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану, виходячи з обраних ним умов кредитування. Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», позичальник зобов`язався щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.

21 травня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 року. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, позичальницею не виконані зобов`язання по кредиту, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором № від 20 травня 2021 року, що станом на 29 серпня 2023 року становить 143 941 грн 47 коп., з яких: 90 785 грн 32 коп. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 14 грн 59 коп. - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 53 141 грн 56 коп. - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена), а також понесені судові витрати.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року позов АТ «ТАСКОМБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 143 941 грн 47 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права; при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правила надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, що в сукупності із заявою свідчило б про укладений в належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Звертає увагу суду на те, що кредитним договором було погоджено суму кредиту у розмірі 101349 грн 12 коп, що за умовами кредитного договору включало супутні послуги на суму 15 749,12 грн, на її рахунок було перераховано 80 000 грн, а різницю 5600 грн вона не отримувала, а тому вважає, нараховані проценти від вказаної в кредитному договорі суми в 101 349 грн 12 коп. необґрунтованими.

Вважає, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку.

Вказує на те, що страхові послуги були заздалегідь включені до кредитного договору, як обов`язкова умова отримання кредиту, що, на її думку, є незаконним. А тому, оскільки вказана умова є незаконною, не погоджується із сумою заборгованості в повному обсязі.

Вважає, що проценти за користування кредитними коштами є неузгодженими.

Не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. На її думку, встановлений розмір процентів у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливим та суперечить встановленим ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» обмеженням, порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великою суми процентів, яка перевищує подвійну облікову ставку НБУ та становить більше 15% простроченого платежу.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми та вимоги діючого законодавства, спонукає у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних умовах, які відповідачка не могла оцінити належно.

Зазначає, що вона не була повідомлена про заміну кредитора.

Звертає увагу суду на те, що розмір неустойки може були зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Просить суд врахувати, що у зв`язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я, істотно погіршився і її фінансовий стан.

Також, на думку скаржниці, подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості, а тому відсутні підстави для стягнення усієї суми заборгованості за кредитом.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було підписано: кредитний договір № ; паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5416516; заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», що відповідно разом становлять кредитний договір № (а.с. 8-11, Т. 1).

До матеріалів позову позивачем також додано Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 04 січня 2021), виписку по особовому рахунку (а.с. 13-15; 41-212, Т. 1).

За умовами кредитного договору № від 20 травня 2021 року (п. 4, п. 5 Паспорту кредиту) предметом кредитного договору є надання позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 101 349,12 грн, строк користування 48 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту (реальна річна процентна ставка 68,02% річних). Кредит наданий безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). Також, згідно п. 6. Паспорту кредиту №5416516 наведений порядок повернення кредиту у кількості та розмірі платежів, періодичність внесення (графік платежів), з якими відповідачка обізнана, про що свідчить її підпис(а.с. 10).

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, підписавши його позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми коштів: 80000 грн - переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 ; ТОВ «Май Сейфеті» оплата за пакет послуг «Охоронець кредит маркет 48» - 650 грн; ПАТ «СК «ТАС» оплата страхового платежу за договором страхування 11 301,12 грн; ТОВ «ЦФР» оплата за електронні ключі доступу - 599 грн та 1299 грн; ПАТ «СК «ТАС» оплата страхового платежу за договором страхування 1900 грн.

На підтвердження проведення таких оплат позивачем надано витяги з реєстру оплачених страховок (а.с. 27-38, Т. 1).

Платіжним дорученням від 20 травня 2021 року кредитодавцем здійснено переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 в сумі 80 000 грн за укладеним кредитним договором (а.с. 39, Т, 1).

07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 16-22, Т. 1).

Відповідно до п. 2.2 договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.4 договору про відступлення права вимоги права вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 21 травня 2021 року позивачу передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20 травня 2021 року, сума кредиту 101349,12 грн, дата закінчення договору 20 травня 2025 року, ціна договору 101432,07 грн (а.с. 23).

Позивачем на адресу відповідачки було направлено повідомлення-вимогу від 09 травня 2023 року про наявність заборгованості за кредитним договором № від 20 травня 2021 року із вимогою щодо необхідності достроково повністю повернути кредит (а.с.213-218, Т. 1).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29 серпня 2023 року сума боргу відповідачки по кредитному договору № складає 143 941,47 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 90 785,32 грн; заборгованість по річним процентам (в т.ч. простроченим) 14,59 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. простроченим) 53 141,56 грн (а.с. 40, Т.1).

Задовольняючи позов АТ ««ТАСКОМБАНК», як правонаступника попереднього кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 29 серпня 2023 року утворилася заборгованість в сумі 143 941,47 грн, яка і підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладення в належній формі кредитного договору між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено в письмовій формі між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 шляхом підписання 20 травня 2021 року кредитного договору № , паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5416516; заяви-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», що відповідно разом становлять кредитний договір № , в якому визначена сума кредиту, строк надання кредиту та інформація про орієнтовану загальну вартість кредиту (сукупна вартість кредиту), а саме процентні ставки, тобто сторонами договору були погоджені усі істотні умови договору.

Стосовно тверджень відповідачки, що кредитним договором було погоджено суму кредиту у розмірі 101349 грн 12 коп, з яких супутні послуги становлять 15 749,12 грн, на її рахунок було перераховано 80 000 грн, а різницю 5600 грн вона не отримувала, колегія суддів зауважує, що згідно умов кредитного договору (п. 5 паспорту кредиту) вказана сума це початковий процент при наданні кредиту (7%).

Доводи скаржниці щодо неузгодження сторонами кредитного договору розміру процентів за користування кредитними коштами спростовуються матеріалами справи. Умовами укладеного Кредитного договору № від 20 травня 2021 року погоджено та встановлено сплату позичальницею щомісячних процентів (2,70%) та річних процентів (0,01%) та порядок їх сплати.

Наданий банком розрахунок процентів належними і допустимими доказами відповідачкою не спростований.

Стосовно тверджень скаржниці, що розмір процентів у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливим та суперечить встановленим ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» обмеженням, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1, пунктом 5) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Проте, проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами, а не неустойкою. Відповідачка помилково ототожнила проценти за користування кредитними коштами з неустойкою, вимоги про стягнення якої не заявлялися. Тобто в даному випадку відсутні підстави вважати умови договору про встановлення процентних ставок несправедливими.

Стосовно доводів відповідачки, що вона не була повідомлена про відступлення права вимоги за кредитним договором, слід зазначити, що в матеріалах справи міститься відповідне повідомлення про відступлення прав вимоги, з яким відповідачка ознайомилася 20 травня 2021 року, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 12, Т. 1).

Так само в матеріалах справи містяться докази направлення ОСОБА_1 повідомлення-вимоги, що свідчить про дотримання позивачем вимог ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо дострокового повернення кредитних коштів.

За встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ ««ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 143 941 грн 47 коп.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова