РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участі секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2024 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно, в тому числі на земельну ділянки загальною площею 2,56 га, що складається з двох земельних ділянок площею 2,39 га та площею 0,17 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташовані на території Зарічанської сільської ради Володимирського району Волинської області.

Позивач зазначає, що крім неї право на спадкування за законом має відповідач по справі- її рідна сестра ОСОБА_2 , яка не бажає оформляти свої спадкові права на належну їй частку спадкового майна. Інших спадкоємців немає.

На даний час виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин, а саме того що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки під час підготовки документів для оформлення спадкових прав було встановлено, що вона не зможе реалізувати свого права, у зв`язку з тим, що в свідоцтві про смерть матері прізвище вказано « ОСОБА_4 » а в свідоцтві про народження позивачки записано прізвище « ОСОБА_5 », що ставить під сумнів їх родинність.

Крім того, вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Зважаючи на викладене позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки загальною площею 2,56 га, що складається з двох земельних ділянок площею 2,39 га та площею 0,17 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташовані на території Зарічанської сільської ради Володимирського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 06.09.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у підготовче засідання також не з`явилася, подавши суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає таке.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 вказаною постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №20.

Факт родинних відносин позивача та відповідача з померлою ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 , копією витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження позивачки № НОМЕР_3 від 26.04.2022, копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачкою серії НОМЕР_4 , копією свідоцтва про народження відповідачки серії НОМЕР_5 , копією витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відповідачки № НОМЕР_6 від 26.04.2022, копією свідоцтва про укладення шлюбу відповідачкою серії НОМЕР_7 .

26.04.2024 позивач звернулася до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері.

Проте, згідно постанови державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Ю.Хоми від 26.04.2024 №468/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючих документів на спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду.

Приймаючи до уваги підтвердження обставин існування родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 , а також те, що встановлення юридичного факту має значення для охорони прав та інтересів позивачки, оскільки остання позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити вказаний факт з метою оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про необхідність встановити факт того, що позивачка ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3 , задовольнивши її позовні вимоги в цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає таке.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок загальною площею 2,56 га, що складається з двох земельних ділянок площею 2,39 га та площею 0,17 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташовані на території Зарічанської сільської ради Володимирського району Волинської області, що підтверджується наданою суду копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ№025970, що належали ОСОБА_3 .

Згідно копії довідки виданої виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 15.02.2022 року №87 ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належали земельні ділянки, що розташовані на території Зарічанської сільської ради. Заповіт від її імені не посвідчувався.

Позивачка відповідно до положень ст. ст.1261,1268 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги та вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , оскільки звернулася з відповідною заявою до нотаріуса.

Іншим спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_2 відповідач у справі, яка не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Згідно наданої суду спадкової справи 110/2022 заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 наявність інших спадкоємців за законом першої черги чи за заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлена.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі викладеного, суд вважає, що право позивача на успадкування всіх прав та обов`язківпомерлої ОСОБА_3 , підлягає захисту в судовому порядку, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері права власності на спадкове майно є цілком обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 206, 315, 319 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення, визнання права власностіна спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_8 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельні ділянки загальною площею 2,56 га, що складається з двох земельних ділянок площею 2,39 га та площею 0,17 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташовані на території Зарічанської сільської ради Володимирського району Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 05.12.2024.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_8 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_9 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А.М. ЛУТАЙ