Справа №672/416/24
Провадження №2/672/248/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №672/416/24 за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Хмельницької області

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Городоцької міської ради Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадкового майна входить садиба, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Дана садиба належала ОСОБА_2 , оскільки вона своєчасно прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але юридично не оформила своїх спадкових прав на вказану садибу.

Позивач зазначив, що він є спадкоємцем після смерті матері за законом і відповідним чином прийняв спадщину.

Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на садибу. Однак йому було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на садибу за спадкодавицею.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, проте його представник подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності та просить позов задовольнити, визнати за ОСОБА_1 право власності на садибу, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з: 1) шлакобетонного житлового будинку "А" загальною площею 55.9 м.кв., житловою площею 31.9 м.кв.; 2) цегляної літньої кухні "Б" площею 23.0 м.кв.; 3) шлакобетонного хліва "В" площею 32.8 м.кв.; 4) бутобетонного погребу «Г» площею 5,2 м.кв.; 5) цегляного гаража «Д» площею 20,1 м.кв.; 6) цегляного туалету «Е» площею 1,6 м.кв.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності.

Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників).

Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В судовому засіданні було встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, що підтверджується матеріалами спадкової справи №212/2008 від 22.02.2008 р., заведеної після смерті ОСОБА_3 (а.с.65-79).

В свою чергу позивач належним чином прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_2 , що підтверджується: матеріалами спадкової справи №87/2024 від 08.04.2024 р., заведеної після смерті ОСОБА_2 , копію якої було витребувано судом із нотаріальної контори, в тому числі і з метою встановлення кола заінтересованих осіб у даній цивільній справі. А тому, факт прийняття спадщини позивачем та матеріали спадкової справи свідчать також і про відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дане спадкове майно (а.с.80-94).

В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку КП ГМР "Госпрозрахункове виробниче архітектурно-планувальне бюро" від 02.01.2024 №1 про склад спадкової садиби. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства передбачає наявність дозвільних документів, не виявлено (а.с.17).

В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку про оціночну вартість об`кта нерухомості №8 від 06.03.2024 року про оцінку садиби по АДРЕСА_1 , у відповідності до якого її вартість складає 376517 грн. 69 коп. (а.с.45-46).

Позивач у встановленому порядку не може оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавиці не було виготовлено правовстановлюючих документів на неї. Підтвердженням цього є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.04.2024 р. що міститься в матеріалах справи (а.с.16).

Згідно звіту технічного стану житлового будинку від 02.01.2024 вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.18-33).

Крім того, з копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружились 30.08.1949 року, тоді як із звіту технічного стану будинку від 02.01.2024 р. вбачається, що їх садиба побудована у 1956 році, тобто в період шлюбу (а.с.10,23).

Отже, згідно ч.1 ст.22 КпШС України (що діяв на момент будівництва будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем.

Садиба - це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України).

Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами.

Також, з матеріалів справи вбачається, що спірний будинок було побудовано на присадибній ділянці, що була виділена ОСОБА_3 у 1952 р. (а.с.105-108).

Також в матеріалах справи наявна копія будівельного паспорту на будинок, датованого 02.03.1986 року (а.с.115).

Однак померла ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності на вказаний будинок, у результаті чого для спадкоємця виникла перешкода у оформленні своїх спадкових прав.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 прийшов до наступних висновків: Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17.

Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

А до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів.

У серпні 2012 року до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 внесені зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції та в абзаці 82 зазначено, що прибудови до індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарські (присадибні) будівлі та споруди, які побудовані до 5 серпня 1992 року, до самочинного будівництва не належать.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду України від 04.04.2018 року у справі № 369/5518/15-ц (провадження № 61-4693 св 18), від 05.09.2019 у справі № 520/8590/15-ц (провадження № 61-32598 св 18), від 01.07.2019 у справі № 206/6298/16-ц (провадження № 61-31398 св 18).

Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 200, 263-265 ЦПК України, ст. 1216-1222, 1297-1299 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на садибу, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з: 1) шлакобетонного житлового будинку "А" загальною площею 55.9 м.кв., житловою площею 31.9 м.кв.; 2) цегляної літньої кухні "Б" площею 23.0 м.кв.; 3) шлакобетонного хліва "В" площею 32.8 м.кв.; 4) бутобетонного погребу «Г» площею 5,2 м.кв.; 5) цегляного гаража «Д» площею 20,1 м.кв.; 6) цегляного туалету «Е» площею 1,6 м.кв.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 % сплаченого судового збору, що становить - 1882 грн. 59 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Столяр Микола Васильович, РНОКПП НОМЕР_2 , вул. Грушевського, буд.51, м. Городок Хмельницької області.

Відповідач: Городоцька міська рада Городоцького району Хмельницької області, , інд. 32000, вул. Грушевського 53 м. Городок, Хмельницької області.

Суддя: