Провадження № 2/734/766/24 Справа № 734/2619/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 грудня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Домашенка Ю.М.,

секретар судового засідання - Легкобит І.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Гуц Н.М.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про тлумачення заповіту,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про тлумачення заповіту.

Позовні вимоги мотивує таким.

07.10.1997 вона уклала шлюб з ОСОБА_5 . Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.11.2000 шлюб розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу, вони продовжували проживати однією сім?єю та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , де з ОСОБА_4 зареєстровані й нині. Це житлове приміщення належало ОСОБА_5 на праві приватної власності. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. На день смерті він постійно проживав та був зареєстрований за вказаною адресою з 27.09.1993 і мав такий склад сім?ї: ОСОБА_1 , цивільна дружина, ОСОБА_4 , дочка.

За життя 15.08.2017 ОСОБА_5 склав заповіт, згідно з яким належну йому на праві власності кв. АДРЕСА_2 заповів позивачу.

19.08.2022 позивач звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Рожець А.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, відповідно до поданого спадкоємцем документу, що посвідчує право власності спадкодавця, спадковим майном є 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 , а заповідана квартира.

Позивач вважає, що при написанні заповіту ОСОБА_5 помилково було вказано квартиру, тоді як насправді він володів 1/4 частиною в будинку, що відповідає квартирі № 4 в технічному паспорті на житловий будинок.

Зазначене не дає позивачу можливості реалізувати свої спадкові права, у зв`язку з чим вона звернулася до суду.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнав, зазначивши, що його батько ОСОБА_5 ніколи не мав у власності квартири за адресою, зазначеною в заповіті. У розпорядженні ОСОБА_5 на випадок смерті чітко зазначено поняття квартира, яка не може тлумачитись як житловий будинок, оскільки це призведе до підміни понять та до істотних змін самого заповіту, що суперечить як вимогам цивільного законодавства, так і волі заповідача, яку чітко визначено в заповіті.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечували проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, з якої також убачається визнання позовних вимог.

Суд, дослідивши всі докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як убачається з архівного витягу з рішення виконкому Козелецької селищної ради народних депутатів від 19.03.1992 № 27, дозволено продати квартиру по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Згідно з договором купівлі-продажу від 15.05.1992, укладеним між виконавчим комітетом Козелецької селищної ради народних депутатів (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), посвідченим 15.05.1992 державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори за реєстровим № 967, ОСОБА_2 придбала двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 . Відчужено: 4-1 коридор пл. 3.0 кв. м.; кухня 4-2 пл. 9,3 кв. м.; прихожа 4-3 пл. 7,2 кв. м.; кімната 4-4 пл. 9,9 кв. м.; кімната 4-5 пл. 20,3 кв. м.; коридор 4-6 пл. 4,4 кв. м.; коридор 4-7 пл. 3,8 кв. м.; ванна 4-8 пл. 2,8 кв. м.; тамбур III пл. 1,7 кв. м.; сараю «Б»; туалету «В»; паркану № 1, 2, 3, паркану 5, 6.

Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори Чернігівської області Шенгерей Т.І. 13.12.1994 за реєстровим № 4-3069, зареєстрованого в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 15.12.1994 за реєстровим № 252 та записаного в реєстрову книгу № 11, ОСОБА_5 прийняв у дар від ОСОБА_2 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 . Подароване майно належало дарителю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Козелецькою нотаріальною конторою 15.05.1992 за реєстровим № 967 та зареєстрованого в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.05.1992 за реєстровим № 1730.

07.10.1997 укладено шлюб між позивачем та ОСОБА_5 , що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 08.06.1998.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 13.01.1998).

08.11.2000 року шлюб між позивачем та ОСОБА_6 розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 ).

15.08.2017 ОСОБА_5 , місце проживання якого було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , заповів належну йому на праві власності квартиру під АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчено 15.08.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Глобою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1042.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

На день смерті він постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 27.09.1993 і мав такий склад сім?ї: ОСОБА_1 - цивільна дружина, дата прописки з 31.05.2018, ОСОБА_4 - дочка, дата прописки з 22.07.2019 (довідка виконкому Козелецької селищної рани Козелецького району Чернігівської області № 1336 від 13.08.2020).

Спадкова справа до майна померлого заведена приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Рожець А.П., якою 19.08.2020 відмовлено ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кв. АДРЕСА_2 .

Відмова мотивована тим, що наявне у померлого ОСОБА_5 на праві приватної власності майно (1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_3 не відповідає майну, яке він заповідав ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_2 ).

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим 21.02.2014 Козелецьким РС УДМС України в Чернігівській області на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 20.06.1995.

В третьому розділі (прописка) наданої позивачем будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 зазначені:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 21.02.2014 Козелецьким РС УДМС України в Чернігівській області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 20.06.1995, знято з реєстрації місця проживання 22.06.2020;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 07.04.1999 Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 31.05.2018;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серї НОМЕР_7 виданий 04.02.2014 Козелецьким РС УДМС України в Чернігівській області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 22.07.2019.

В будинковій книзі також міститься штамп Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації від 31.05.2018 такого змісту: « АДРЕСА_5 . Житлова площа будинку (квартири) станом на 01.12.2017 складає 126, 1 кв. м. Власник - ОСОБА_5 . Документ - договір дарування від 13.12.1994 року за № 4-3069, державний нотаріус Козелецької державної нотаріальної контори. Частка ?1/4. Житловий будинок складається з 4 квартир. Квартира АДРЕСА_3 житлова площа 45.5 кв. м. Квартира № 2 житлова площа 25.4 кв. м. Квартира № 3 житлова площа 25.0 кв. м. Квартира № 4 житлова площа 30,2 кв. м.».

Згідно з наданою відповідачем ОСОБА_3 будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 27.09.1993.

З договору про надання послуг постачання холодної води і водовідведения, укладеного 01.09.2010 ОСОБА_5 з КП «Козелецьводоканал» Козелецької селищної ради, договору № 58 про користування електричною енергією, укладеного 22.12.2010 ОСОБА_5 з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» убачається, що адресою надання відповідних послуг є АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_3 , виготовленим Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 29.12.2007, власниками зазначені: ОСОБА_7 , доля - 7/75. ОСОБА_8 , доля - 14/75. ОСОБА_9 - доля 7/100, ОСОБА_5 , доля - 1/4. ОСОБА_10 - доля 1/5. ОСОБА_11 - доля 1/5. Проведений поділ будинку на 4 квартири, загальна площа будинку становить 250,3 кв. м., житлова - 126,1 кв. м. По квартирах: № 1 - загальна 77,9 кв. м., житлова 45,5 кв. м, № 2 - загальна 51,4 кв. м, житлова 25,4 кв. м., № 3 - загальна 44,3 кв. м., житлова 25,0 кв. м., № 4 - загальна 62,4 кв. м., житлова, 30,2 кв. м.

Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою АДРЕСА_5 , виготовлений Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 01.12.2017, містить аналогічну інформацію про власників будинку, що і попередній. Однак, збільшилась загальна площа будинку - 254,7 кв. м. за рахунок збільшення загальної площі квартири № 4 . Квартира № 4 складається з: 4-1 коридор пл. 3.0 кв. м.; кухня 4-2 пл. 12,5 кв. м.; передня 4-3 пл. 7, 2 кв. м.; житлова кімната 4-4 пл. 9,9 кв. м.; житлова кімната 4-5 пл. 20,3 кв. м.; коридор 4-6 пл. 4,4 кв. м.; коридор 4-7 пл. 3,8 кв. м.; санвузол 4-8 пл. 4.0 кв. м.; тамбур III пл. 1,7 кв. м. Разом по 4 квартирі: загальна площа приміщень 66.8 кв. м., площа житлових квартир: загальна - 65.1 кв. м., житлова - 30.2 кв. м., допоміжна 34,9 кв. м., площа літніх приміщень - 1,7 кв. м.

Назву АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 на підставі розпорядження Козелецької селищної ради № 21-Р від 27.02.2016 «Про перейменування вулиць і провулків селища Козелець».

Згідно з рішенням виконавчого комітету Козелецької селищної ради № 1011-70/VIII від 26.06.2020 присвоєно адресу 1/4 частині житлового будинку, що належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 13.12.1994 - АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 12 від 18.03.2024, станом на 31.12.2012 право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_5 ) зареєстровано за:

ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори 09.06.1992 за P№ 1194 на 1/5 частину;

ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори 13.12.1994 за P№ 4- 3069 на 1/4 частину;

ОСОБА_9 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори 20.02.1997 за P№ 337 на 7/100 частини;

ОСОБА_8 на підставі рішення Козелецького районного суду від 20.08.1998 на 14/75 частини;

ОСОБА_7 на підставі дубліката від 30.10.2007 договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори 09.07.1992 за № 1524 на 7/75 частини.

Згідно з довідкою КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 8 від 29.05.2024, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Козелецькою державною нотаріальною конторою 15.05.1992 реєстр № 967, купила в Козелецької селищної ради двокімнатну квартиру загальною площею 52,6 кв. м., житловою площею 30,2 кв. м. в АДРЕСА_3 , що складає 1/4 частину будинку, а саме: коридор 4-1 пл. 3,0 кв. м., кухня 4-2 пл. 9,3 кв. м., прихожа 4-3 пл. 7,2 кв. м., кімната 4-4 пл. 9,9 кв. м., кімната 4-5 пл. 20,3 кв. м., коридор 4-6 пл. 4,4 кв. м., коридор 4-7 пл. 3,8 кв. м., ванна 4-8 пл. 2,8 кв. м., тамбур III пл. 1,7 кв. м., 1/4 сараю «Б», 1/2 уборної «В», 1/4 забору № 1, 2, 3; 1/2 забору № 5, 6. При даруванні ОСОБА_2 1/4 частини будинку ОСОБА_5 згідно з договором дарування, посвідченим Козелецькою державною нотаріальною конторою 13.12.1994 реєстровий N? 4-3069, державний нотаріус ОСОБА_12 не вказала конкретно, що входить в 1/4 частину житлового будинку. На підставі матеріалів КП «Ніжинське МБТІ» в 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_5 , входить: коридор 4-1 пл. 3,0 кв. м., кухня 4-2 пл. 9,3 кв. м., прихожа 4-3 пл. 7,2 кв. м., кімната 4-4 пл. 9,9 кв. м., кімната 4-5 пл. 20,3 кв. м., коридор 4-6 пл. 4,4 кв. м., коридор 4-7 пл. 3,8 кв. м., ванна 4-8 пл. 2,8 кв. м., тамбур III пл. 1,7 кв. м., 1/4 частина сараю «Б», 1/2 частина уборної «В», 1/4 частина забору № 1, 2, 3; 1/2 частина забору № 5, 6.

З листа Козелецької селищної ради № 1349/03-09 від 29.05.2024 убачається, що ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.09.1993 та знятий з реєстрації місця проживання 22.06.2020.

Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ст. 202 ЦК України) .

З огляду на зазначене, заповіт є одностороннім правочином.

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.

Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений зі слів та словосполучень, що утворюють його текст.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі № 467/356/19 зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 1256 ЦК України суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. За відсутності спору тлумачення заповіту здійснюється самими спадкоємцями на підставі ч. 1 ст. 1256 ЦК України. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. При цьому ч. 2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 у справі № 172/1159/20 вказано, що у ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

З правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 30.07.2020 у справі № 378/1160/15-ц вбачається, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені ст. 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що волевиявлення спадкодавця ОСОБА_5 було спрямоване передачу позивачу в порядку спадкування належної йому 1/4 частину житлового будинку під АДРЕСА_3 , яка за технічними характеристиками становить квартиру АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, а також ураховуючи, що складений ОСОБА_5 заповіт не оспорювався, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 368 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про тлумачення заповіту - задовольнити.

Тлумачити заповіт ОСОБА_5 , посвідчений 15.08.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Глобою Н.М. за р. № 1042, а саме, що ОСОБА_5 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належну йому 1/4 частину житлового будинку під номером АДРЕСА_3 , що становить квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.12.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Відповідачі:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 );

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_10 );

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ( АДРЕСА_9 ).

Суддя Ю.М. Домашенко