Справа № 274/899/24
Провадження № 2/0274/608/24
Ухвала
Іменем України

21.03.2024 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Вдовиченко Т.М., розглянувши в письмовому провадженні в м. Бердичеві Житомирської області заяву ОСОБА_1 про відвід ( самовідвід) судді Вдовиченко Т.М.від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя-
в с т а н о в и в :
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, судді Вдовиченко Т.М. з 31.01.2024 року перебуває зазначена цивільна справа.
01.02.2024 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Рогляд справи призначено на 06.03.2024 року на 11 год. 00 хв. ( а.с.19-20).
06.03.2024 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Бойка В.В. відкладено судове засідання на 08.04.2024 року на 11 год. 30 хв. ( а.с.82-83).
21.03.2024 року на адресу Бердичівського міськрайонного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід ( самовідвід) судді Вдовиченко Т.М.
Заява мотивована тим, що головуючий суддя Вдовиченко Т.М., достовірно знаючи, що вона раніше працювала помічником ( секретарем) судді Потапової Т.М., яка обіймала посаду судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, а з 2016 року разом з суддею ОСОБА_3 , як суддя Вдовиченко Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що її підготувала її бувша безпосередня начальниця, а потім і колега, прийняла її до розгляду, намагаючись галопом задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов, який було спрямовано до розгляду суддею Вдовиченко Т.М., яка досі не прийняла рішення про їх об"єднання в одне провадження, що підтверджує упередженість даного судді щодо відповідача. Крім того упередженість даного судді підтверджується і роз"ясненням помічниці судді , яка на звернення відповідача до неї 15.03.2024 року повідомила йому, що його зустрічний позов не буде об"єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 . Достовірно знаючи що об"днання даних позовів потягне за собою обов"язковість переходу зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження суддя Вдовиченко Т.М. наполегливо робить вигляд , що цього не помічає, не хоче брати самовідвід у даній справі і тому він змушений подати заяву про її відвід, щоб спонукати даного суддю зовні , і почати розривати цей юридичний тандем.
Крім того не погоджуючись із таким станом речей після 19.03.2024 року він подав до Вищої Ради Правосуддя скаргу щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_4 .
Відповідно до частини першої, другої статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід .
Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. ( ч. 3 ст. 40 ЦПК України)
Питання про відвід вирішується невідкладно ( ч. 7 ст. 40 ЦПК України).
Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді ( ч. 8 ст. 40 ЦПК України).
За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу ( ч. 11 ст. 40 ЦПК України).
Згідно пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Із дослідженої заяви про відвід не вбачається, що суддя Вдовиченко Т.М. прямо чи опосередковано заінтересована в результаті розгляду справи, є упередженою щодо сторони відповідача. Заявником ОСОБА_1 до заяви про відвід не долучено жодного доказу в підтвердження обставин на які він посилається, як на підстави для відводу судді Вдовиченко Т.М. від розгляду справи № 274/899/24. Навпаки, зазначені відповідачем обставини спростовуються наступними фактами : в період з 2002 року по 2009 рік суддя Вдовиченко Т.М. дійсно працювала на посаді помічника суддів Олексієнка М.М. та ШимкаВ.П., а не як стверджує відповідач помічником чи секретарем судді Потапової Т.М. Суддя Потапова Т.М. ніколи не була начальником, як стверджує відповідач, судді Вдовиченко Т.М., в період з 2009 року по 2016 рік вони були колегами. Отже дана підстава для відводу судді Вдовиченко Т.М. є абсолютно надуманою відповідачем, не відповідає достовірним фактам, які можна підтвердити документально, як і зміст розмови з помічником судді, який відповідач трактував на свій власний розсуд, оскільки йому чітко та зрозуміло секретарем судового засідання, а не помічником судді, в присутності судді Вдовиченко Т.М., було роз"яснено, що питання про об"єднання його зустрічного позову з первісним позовом ОСОБА_2 буде розглянуто в судовому засіданні 08.04.2024 року, оскільки розгляд справи 06.03.2024 було відкладено за письмовим клопотанням його представника, який наполегливо поросив не проводити судове засідання.
За приписами ст. 6 Закону "Про судоустрій і статус суддів" встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Викладені в заяві ОСОБА_1 про відвід судді обставини, зокрема " юридичний тандем, намагаючись галопом задовольнити позов, суддя робить вигляд, що їй нічого про це не відомо, тому і не узяла самовідвід, перекручування розмови з секретарем судового засідання, вказівка на незнання суддею норм ЦПК України ", подання скарги на дії судді до Вищої Ради Правосуддя, розцінюю як неповагу до судді та тиск на суд з метою керування поведінкою судді вчиняти або не вчиняти певні дії, що є неприпустимим.
Вирішуючи заявлений відвід головуючого судді, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про його необґрунтованість, надуманість, а тому підстав для його задоволення не вбачається.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.
У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Виходячи з цього принципу, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до статті 8 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Частиною першою статті шостої Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.
Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Враховуючи, що судом із змісту заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді вбачається тиск на суд, як і з подання ним скарги до Вищої Ради Правосуддя, з метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи та з метою недопущення в подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді, зняття напруженості у стосунках сторін з приводу зацікавленості судді у розгляді справи, уникнення потенційної підозри певної моєї особистої заінтересованості в результатах розгляду справи, запобігання у подальшому негативного ставлення учасників справи до судді, з морально-етичних міркувань, вважаю доцільним і необхідним в інтересах правосуддя та сторін по справі заявити самовідвід від розгляду справи № 274/899/24.
Крім того, суд бере до уваги те, що право особи на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід чи самовідвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки не задоволення заяви може сприйматися стороною як порушення її прав.
Інші обставини, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, відсутні.
Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Керуючись ст. 33, 36, 40 -41, 258-261,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вдовиченко Т.М. відмовити за безпідставністю.
Заяву про самовідвід головуючого судді Вдовиченко Т.М. цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя- задовольнити.
Цивільну справу № 274/899/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя передати до канцелярії Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.
Ухвала в частині вирішення питання про відвід не підлягає окремому оскарженню.
Суддя Т.М. Вдовиченко