Справа № 752/9587/24
Провадження № 2-з/752/157/24
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача адвоката Ніконова Дмитра Михайловича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ніконов Дмитро Михайлович, до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшла вищенаведена позовна заява.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

При цьому, вбачається, що разом із позовною заявою представник позивача адвокат Ніконов Д.М. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на все рухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі, але не виключно на Mitsubishi Galant 2008 р.в. та Mitsubishi L 200 2008 р.в. Накласти арешт на всі грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_2 .

Подана заява обґрунтована тим, що 03.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Відповідно до доводів позову, відповідач мав зобов`язання перед позивачем щодо повернення грошових коштів у розмірі 12 900 доларів США, до 06 лютого 2022 року. Вказані зобов`язання виконані не були. Більш того, з перебігом часу, відповідач перестав виходити на зв`язок з ОСОБА_1 . Оскільки ціна заявленого позову є значною, сторона позивача позбавлена можливості отримати інформацію щодо майнового стану відповідача та його доходу, а останній демонструє відкрите ігнорування приписів законодавства та умов укладеного договору позики, виникає необхідність накладання арешту на рухоме майно та на всі грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських установах з метою забезпечення, в подальшому, виконання рішення.Сторона позивача не володіє інформацією про стан вказаних вище рахунків та про їх існування взагалі, та отримання цієї інформації в судовому порядку, за клопотанням сторони позивача, може розглядатися судом або учасниками як навмисне затягування судового процесу та нераціональне використання процесуального часу. Більш того факт ігнорування звернень позивача та не виконання умов укладених договорів свідчить про недоброчесні наміри відповідача та небажання виконувати приписи законодавства. В свою чергу, арешт майна має тимчасовий характер та не порушує прав відповідача щодо користування цим майном. Зазначає, що відповідач має у своїй власності два автомобілі: Mitsubishi Galant 2008 р.в. та Mitsubishi L 200 2008 р.в.

Сторона позивача вважає, що ціна заявленого позову є співмірною тому майну, про яке стало відомо та яке наявне у власності відповідача. Відповідно до нещодавніх змін у законодавстві, здійснити переоформлення рухомого майна, через додаток ДІЯ, можна здійснити в будь-якій точці світу за 30 хвилин. До таких дій може вдатись відповідач з метою уникнення обов`язку виконання умов договору, зважаючи на їх недобросовісну поведінку на стадії досудового врегулювання.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З урахуванням положень ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались, у зв`язку з чим, фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши обґрунтування заяви про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 12900 доларів США заборгованості за договором позики та 50 000,00 грн. моральної шкоди. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосовувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача адвокат Ніконов Д.М. вказує на той факт, що відповідачу належить два автомобілі Mitsubishi Galant 2008 р.в. та Mitsubishi L 200 2008 р.в., натомість суду не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Таким чином звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявником не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, а також доказів того, що майно, на яке заявник просить накласти арешт, співмірне заявленим позовним вимогам. В той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на вище зазначене, суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, вважає, що заявлені вимоги не обґрунтовані, тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Ніконова Дмитра Михайловича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ніконов Дмитро Михайлович, до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Слободянюк