Єдиний унікальний номер 317/4113/24
Провадження № 2/317/1131/2024

26 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Качана А.В.
секретаря судового засідання Герман В.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,-
У серпні 2024 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.
Позовні вимоги представник позивача адвокат Погосян М.А. обгрунтовує тим, що відповідно до умов Довіреності від 09 квітня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси у будь-яких установах, органах, організаціях та підприємствах, незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, з питань, які будуть стосуватися управління, розпорядження (продажу та/або міни) та експлуатації від його імені та в його інтересах належного йому на праві приватної власності нерухомого та рухомого майна, у тому числі корпоративних прав (далі майно), представляти його інтереси в органах нотаріату з питань оформлення на його ім?я будь-якої спадщини, а також з усіх інших питань, що його стосуватимуться, з питань зміни паспортних відомостей, з усіх питань реєстрації та зняття з обліку в органах УДМС, з правом подання від його імені необхідних для вирішення питань документів, заяв, одержання виписаних або оформлених на його ім?я документів, в тому числі архівних дублікатів, рішень, дозволів, актів та інше.
У позовній заяві зазначено, що враховуючи вищезазначене обґрунтування має місце волевиявлення ОСОБА_3 про те, що він дійсно хоче надати право володіння/власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 .
Станом на 19.06.2024 ОСОБА_3 відмовляється оформити документи на передання права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та не повертає отримані грошові кошти в розмірі повної вартості земельної ділянки, тому позивач вимушений звернутись до суду із даною позовною заявою.
Таким чином, представник позивача зазначає, що грошові кошти відповідачем від позивача отримані та своє волевиявлення про оформлення права власності на земельну ділянку на позивача відповідач здійснив, підписуючи відповідні документи.
Свого роду розписка це договір позики, тобто розпискою підтверджуються відповідні права та обов?язки сторони договору.
Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У позовній заяві зазначено, що до 19.06.2024 ніяких перепон відносно порушення прав та інтересів позивача не існувало, оскільки довіреність від «09» квітня 2020 року була надана на 10 років, лише в червні 2024 року позивач дізнався, що відповідач не хоче повертати грошові кошти, отримані розпискою від 09.04.2020 та не хоче оформити належним чином документи на земельну ділянку на ім?я ОСОБА_2 .
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 09.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 16.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань, відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
Позивач у судове засідання не з`явився про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача адвокат Погосян М.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, у судовому засіданні судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.
09.04.2020 відповідач ОСОБА_3 довіреністю (зареєстрованою в реєстрі за № 630) уповноважив позивача ОСОБА_2 представляти його інтереси у будь-яких установах, органах, організаціях та підприємствах, незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, з питань, які будуть стосуватися управління, розпорядження (продажу та/або міни) та експлуатації від його імені та в його інтересах належного йому на праві приватної власності нерухомого та рухомого майна, у тому числі корпоративних прав (далі майно), представляти його інтереси в органах нотаріату з питань оформлення на його ім?я будь-якої спадщини, а також з усіх інших питань, що його стосуватимуться, з питань зміни паспортних відомостей, з усіх питань реєстрації та зняття з обліку в органах УДМС, з правом подання від його імені необхідних для вирішення питань документів, заяв, одержання виписаних або оформлених на його ім?я документів, в тому числі архівних дублікатів, рішень, дозволів, актів та інше (а.с. 9-11).
Зазначена довіреність посвідчена державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М.
Відповідно до інформації про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору оренди від 20.09.2014 та додаткової угоди від 19.08.2016 зазначена земельна ділянка знаходиться в оренді у ТОВ «Агрофірма «Лисогірська» строком до 2029 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Частиною 1 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до пункту 15 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України, в редакції, що діяла станом на момент виникнення зазначених правовідносин (09.04.2020), до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускається:
а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, земель, що перейшли до комунальної власності відповідно до пункту 21 цього розділу або передані до комунальної власності відповідно до статті 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;
б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, в порядку, визначеному цим Законом.
Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення № 552-IX набрав чинності 01.07.2021.
З правового аналізу зазначених норм вбачається, що до 01 липня 2021 року, а саме 09.04.2020, не допускалася купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які перебувають у власності громадян та юридичних осіб.
Заборона (мораторій) на продаж та відчуження сільськогосподарських земель означає, що власники землі не можуть вільно розпоряджатися нею, а лише у спосіб дозволений чинним законодавством.
Враховуючи те, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі розписки від 09.04.2020 (а.с. 14), довіреності від 09.04.2020 (а.с. 9-11) та заповіту від 09.04.2020 (а.с. 12-13) у період дії мораторію на продаж та відчуження земель з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва суд приходить до висновку, що відповідно до абзацу 5 пункту 15 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України, в редакції, що діяла станом на момент виникнення зазначених правовідносин (09.04.2020) угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
За вказаних обставин твердження представника позивача адвоката Погосян М.А. про те, що відповідач фактично вчинив волевиявлення для передачі земельної ділянки позивачу та фактично передав право власності на земельну ділянку, що є підставою для визнання права власності на земельну ділянку є безпідставним.
Отже, право власності на земельну ділянку, волевиявлення про відчуження якої було вчинене у період дії мораторію на відчуження такої земельної ділянки, не може бути визнане за позивачем.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Таким чином заповіт є підставою для переходу прав та обов`язків після смерті спадкодавця до спадкоємця і до відкриття спадщини ніяким чином не породжує прав спадкоємця на спадкове майно.
Довіреність від 09.04.2020 надана відповідачем позивачу також не підтверджує факту переходу права власності на земельну ділянку від відповідача до позивача, оскільки, як вбачається з тексту довіреності відповідач лише уповноважив позивача представляти його інтереси у будь-яких установах, органах, організаціях та підприємствах, незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, з питань, які будуть стосуватися управління, розпорядження (продажу та/або міни) та експлуатації від його імені та в його інтересах належного йому на праві приватної власності нерухомого та рухомого майна, у тому числі корпоративних прав (далі майно), представляти його інтереси в органах нотаріату з питань оформлення не його ім?я будь-якої спадщини, а також з усіх інших питань, що його стосуватимуться, з питань зміни паспортних відомостей, з усіх питань реєстрації та зняття з обліку в органах УДМС, з правом подання від його імені необхідних для вирішення питань документів, заяв, одержання виписаних або оформлених на його ім?я документів, в тому числі архівних дублікатів, рішень, дозволів, актів та інше. Крім того, в зазначеній довіреності не зазначено земельну ділянку визнати право власності на яку просить позивач.
В позовній заяві представник позивача зазначає, що розписка від 09.04.2020 це договір позики, якою підтверджуються права та обов`язки сторін.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Твердження представника позивача про те, що відповідач фактично передав позивачу право власності на земельну ділянку, суд вважає безпідставним.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України уразі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 14 Конституції України, ст. 1, п. 15 розділу Х Перехідні положення ЗК України (в редакції що діяла станом на 09.04.2020), ст.ст. 328, 1046,1047, 1216, 1220, 1233 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 280, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд-
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 05.12.2024.

Суддя А.В. Качан