УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

27 травня 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Медвідь Василь Осипович, заінтересована особа: Служба у справах дітей Личаківської районої адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дочки, яка проживає з батьком.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, ОСОБА_1 просить встановити факт, що він самостійно утримує та виховує малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після смерті матері дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з ним. Як зазначає заявник, станом на сьогодні дочка проживає за однією адресою з батьком, вона перебуває на його повному утриманні та забезпеченні. ОСОБА_1 вказує і на те, що він офіційно працевлаштований, отримує дохід, який повністю витрачає на утримання та розвиток своєї дитини. Зазначає, що у зв`язку з перебуванням дочки на його одноособовому утриманні виникає необхідність вирішення питання юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, оформлення документів для виїзду за кордон на навчання, лікування, постійного проживання.

Розглянувши матеріали заяви, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження у справі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Окреме провадження, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою та другою ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Як вбачається зі змісту постанови Верховний Суд від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту самостійного виховання дочки батьком без участі матері, необхідне заявникові для забезпечення можливості захисту, прав та інтересів дитини, зокрема для оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, оформлення документів для виїзду за кордон на навчання, лікування, постійного проживання.

Згідно з ч.2 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батька (матері) у вихованні дитини. Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_3 , матір неповнолітньої ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківські права щодо неповнолітньої дочки згідно із Законом зобов`язаний здійснювати заявник - батько дитини, відтак, суд вважає, що саме по собі встановлення факту виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

За таких обставин, вимоги заявника про встановлення факту самостійного утримання та виховання батьком неповнолітньої дочки без участі матері не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, роз`яснивши заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 293, 315 ЦПК України,

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Медвідь Василь Осипович, заінтересована особа: Служба у справах дітей Личаківської районої адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя Нор Н.В.