Справа № 177/712/24
Провадження № 2/177/536/24
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

30 травня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Березюк М. В.

за участі: секретаря Пушкарьова Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

03.04.2024 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 58921, виданий 31.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 10555,20 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7500, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 07.12.2021 приватним виконавцем Макаренко А.С. відкрито виконавче провадження № 67792382 на підставі виконавчого напису № 58921 від 31.03.2021. 10.12.2021 приватним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів позивачки, але позивач не отримувала вказані постанови державного виконавця засобами поштового зв`язку, про їх існування дізналася із застосунку «Дія». Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом вважає незаконним, оскільки заборгованість не є безспірної та відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору за яким стягнення провадиться у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. У зв`язку з чим, позивач вважає виконавчий напис незаконним, таким що порушує її права, а тому просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню, судові витрати по справі, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн., просила стягнути на відповідача.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду подано заяву представника позивача, яка просила проводити розгляд справи за їх відсутності, на задоволені позову наполягала, вказала про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та треті особи по справі повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, але участь представників у розгляді справи не забезпечили.

Приватний виконавець А. Макаренко надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 31).

Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у судовому засіданні не забезпечив, відзив на позов не подав, заперечень щодо позову не висловив, клопотань з процесуальних питань не заявляв, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача, суд постановив відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 58921 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Онлайн-Фінанс», як правонаступника ТОВ «Фінфорс», який був правонаступником ТОВ «СС ЛОУН», заборгованості за кредитним договором 71216-А від 08.07.2017, що укладався між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН». Згідно змісту вказаного виконавчого напису, що наданий суду приватним нотаріусом Макаренко А.С. в порядку витребування доказів, стягнення заборгованості проводилося за період з 28.12.2020 по 10.03.2021, загальна сума заборгованості склала 9355,20 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4500 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками 1615,20 грн, штрафи та пеня 3240 грн. Крім цього, за вчинення виконавчого напису стягнуто з ОСОБА_1 плату в розмірі 1200 грн. Загальна сума стягнення за виконавчим написом склала 10555,20 грн, що підтверджено змістом виконавчого напису.

Як слідує з постанови про відкриття виконавчого провадження № 67792382 від 07.12.2021, виконавче провадження відкрите приватним нотаріусом виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. саме на підставі вищевказаного виконавчого напису № 58921 від 31.03.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 10555,20 грн (а.с. 6). В рамках вказаного виконавчого провадження, зокрема прийнято постанову приватного виконавця від 10.12.2021, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (а.с. 9).

Позивач вважає вказаний напис таким, що вчинений з порушенням визначеного законом порядку, за відсутності безспірності вимог, на підставі договору що не був посвічений нотаріальному, при цьому виконавчий напис та його виконання призводять до порушення прав ОСОБА_1 , які підлягають захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Так, за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, постановах ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 31.03.2021року слідує, що приватний нотаріус, при вчиненні нотаріальної дії, керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Як встановлено судом у даній справі, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 31.03.2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі.

Позивач ґрунтувала свої позовні вимоги, серед іншого, на тому, що виконавчий напис вчинений на договорі, що не був посвідчений нотаріально, з метою доведення вказаного факту позивач просила витребувати у відповідача та у приватного нотаріуса оригінал кредитного договору щодо якого вчинено виконавчий напис та відповідне клопотання задоволено судом в ухвалі про відкриття провадження по справі від 05.04.2024 (а.с. 21). Копія цієї ухвали направлялася до виконання, зокрема відповідачу (а.с. 22), але не виконана відповідачем, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не спростувало перед судом доводи позивача.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Оскільки відповідач ухилився від надання суду витребуваного доказу кредитного договору, суд вважає за необхідне визнати ту обставину, що кредитний договір, за яким стягувалася заборгованість за виконавчим написом, не був посвідченим нотаріально.

Оскільки при вчиненні виконавчого напису не дотримано вищевказаних вимог Порядку, документи на підтвердження дотримання вказаних вимог ні відповідачем, ні приватним нотаріусом суду не надано, це свідчить про існування самостійної та достатньої підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічних висновків дійшов ВС у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 за якими видано виконавчий напис нотаріусом, на момент звернення стягувача з заявою до нотаріуса, не були безспірними, при видачі виконавчого напису нотаріусом вказана обставина не була перевірена, порушено процедуру видачі виконавчого напису, а тому вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки позов задоволено, то в силу 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Позивачем перед судом доведено факт понесення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. (а.с. 11-15), в розумінні ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, може бути зменшено судом за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат.

Оскільки позивачем доведено перед судом факт понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 грн., відповідач вказаний розмір витрат не заперечив, клопотання про його зменшення не подав, тому суд, керуючись ст. 137, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 58921 від 31.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований у реєстрі за № 58921, щодо стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ ФК «Онлайн-Фінанс» (), як правонаступника ТОВ «Фінфорс», який був правонаступником ТОВ «СС ЛОУН», заборгованості за кредитним договором 71216-А від 08.07.2017, що укладався між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН», за період з 28.12.2020 по 10.03.2021, з загальною сумою заборгованості 9355,20 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4500 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками 1615,20 грн, штрафи та пеня 3240 грн, а також щодо стягнення з ОСОБА_1 плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200 грн, загальна сума стягнення за виконавчим написом склала 10555,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова кампанія «Онлайн Фінанс» (, місцезнаходження згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02094, м. Київ, вул. Верховної Ради, буд. 34 , офіс 511) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору та 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Березюк