Справа № 500/2395/18
Провадження № 2-з/946/9/24
УХВАЛА

22 березня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Ророг Т.В.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» Стойкової Любові Костянтинівни про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2018 року ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода» звернулися до суду з позовом до селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григорійовича», селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_2 », ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача - ОСОБА_7 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 лютого 2003 року, скасування державної перереєстрації плавзасобу ВИЛ -0224 К, витребування у відповідачів спірного порому.

09.01.2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» - Стойкова Л.К. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно так званий «пором Кислицький», зареєстрований на підставі підроблених документів на ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), заборонити будь-яким особам використовувати реєстраційні документи на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором «Кислицький»» в силу виявленого факту підроблення таких документів, заборонити будь-якій особі вчиняти будь-які нотаріальні, реєстраційні або інші з так званим поромом «Кислицьким», зареєстрованим на ім`я ОСОБА_3 на підставі підроблених документів, заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії з використанням реєстраційних документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором «Кислицький»» в силу виявленого факту підроблення таких документів, у тому числі з переміщення, транспортування, ремонтування, перефарбування або знищення так званого порому «Кислицький»», заборонити будь-яким особам використовувати (експлуатувати) так званий «пором «Кислицький»» на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_3 , передати так званий «пором «Кислицький»» під відповідальне зберігання Саф`янівської сільської ради до вирішення цивільної справи по суті (а.с.33-37 т.1). Заяву обґрунтовано тим, що предметом позову у справі № 500/2395/18 є визнання незаконними реєстраційних дій, вчинених з використанням підроблених документів, щодо так званого «порому» Кислицький», зареєстрованого на ОСОБА_3 на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_3 , підроблення яких визнано уповноваженими правоохоронними органами у передбаченому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який виготовив разом з іншими особами підроблені документи на так званий «пором «Кислицький»», та у подальшому захопив пором ОСОБА_1 (ВИЛ-0224-К) та, починаючи з 28.10.2017 року, незаконно використовував ВИЛ-0224-К під виглядом «порому «Кислицький»» аж до своєї смерті на ділянці Державного кордону України для цілей контрабанди, торгівлі людьми та незаконного переміщення людей через Державний кордон України заборонених предметів та агентів інших держав. Наразі відкрите питання вступу до спадщини спадкоємців ОСОБА_3 , зокрема його сина ОСОБА_6 , який також є відповідачем у цій справі так який активно використовує так званий «пором «Кислицький»» на підставі підроблених документів. Після смерті так званий «пором «Кислицький» (ВИЛ-0224-К) буде продовжуватися активно використовуватися навіть вже без ОСОБА_3 , членами організованого злочинного угруповання, причому без будь-якого документу на так званий «пором «Кислицький»». Відсутність формального власника так званого «порому «Кислицький»» (навіть враховуючи факт підроблення документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором «Кислицький»») наразі існує ситуація, коли будь-яка особа буде використовувати формально безхозний пором « ОСОБА_8 », який було зареєстровано на підроблених документах, підроблення яких встановлено та визнано органом досудового розслідування. Крім того, відповідачі мають тісні зв`язки з нотаріусами м. Ізмаїл через дружину адвоката Арнаута А.Г. ( ОСОБА_9 ; АДРЕСА_1 ) та його тещу ( ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ), який, враховуючи перменентне використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_3 на так званий «пором «Кислицький»», можуть переформити у злочинний спосіб майно (пором) на іншу особи, ігноруючи доведений факт підроблення документів на так званий «пором «Кислицький»». Крім того, потенційний спадкоємець ОСОБА_3 ОСОБА_11 є абсолютно безвольною людиною та посідає найнижче місце в структурі злочинної ієрархії у злочинній організації ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , де фактичними експлуатантами так званого порому «Кислицький»» є керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_12 та ОСОБА_2 . Причому ОСОБА_2 останній особисто контролює використання так званого порому «Кислицький»» на підставі підроблених документів. Відтак існує реальна небезпека, що ОСОБА_2 реалізує свій вже давно задекларований умисел на знищення так званого «порому «Кислицький»» з метою втечі від кримінальної та цивільної відповідальності, у тому числі за злочини проти основ національної безпеки України, вчинені ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2023 року у задоволенні заяви представника ТОВ «Злагода» - Стойкової Л.К. про забезпечення позову відмовлено.

Представник ТОВ «Злагода» ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2023 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.03.2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Злагода» задоволено частково. Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2023 року в частині відмови в забезпеченні позову шляхом заборони будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором «Кислицький» скасовано та в цій частині постановлено нове судове рішення. Заяву ТОВ «Злагода» про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором « ОСОБА_8 » задоволено. Заборонено будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором « ОСОБА_8 ». В іншій частині ухвалу суду змінено, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У квітні 2023 року представник СФГ «Чебана Петра Григорійовича» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій він, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 14.12.2023 року касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 » задоволено частково, ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27.03.2023 року у частині вирішення заяви про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором «Кислицький» скасовано та передано справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024 року справу (№500/2395/18, номер провадження №2-з/946/9/24) справу розподілено та передано судді Пащенко Т.П.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, тому заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Оскільки постановою Верховного Суду від 14.12.2023 року касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_3 » задоволено частково, ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27.03.2023 року у частині вирішення заяви про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором «Кислицький» скасовано та передано справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, судом розглядається заява представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» - Стойкової Л.К. від 09.01.2023 року лише в частині забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором « ОСОБА_8 ».

При цьому в постанові Верховного Суду від 14.12.2023 року встановлено, що поза увагою судів залишилось те, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. Суди не врахували, що при забезпеченні позову суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту або заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх у межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом. Суди не перевірили співмірність заходу забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором «Кислицький», обраний ТОВ «Злагода», із вимогами позовної заяви.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1, 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Частиною 10 статті 150 ЦПК передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 (провадження №12-90гс20) вказано, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 363/1747/21 (провадження № 61-17495св21) зазначено:

«Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Отже, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу для забезпечення позову дотримується принцип співвідношення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з норм статей 11, 12, 81 ЦПК України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту або заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх у межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 січня 2022 року у справі № 927/461/21 зазначено: «достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії».

Судом встановлено, що згідно довідки Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.04.2023 року №01/01-38/959/1145 для сполучення (переміщення осіб та сільськогосподарської техніки) з материкової частини в районі с.Кислиця на острів Кислицький використовується паром « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Щодо площі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розміщені на острові Кислицький, які обробляються сільськогосподарськими товаровиробниками повідомляємо, що окремо її визначити неможливо, враховуючи, що земельні ділянки знаходяться на території Старонекрасівського, Кислицького, Комишівського старостинських округів Саф`янівської територіальної громади та Килійської територіальної громади. Одночасно повідомлено, що сполучення (переміщення осіб та сільськогосподарської техніки) з материкової частини Саф`янівської територіальної громади на о.Кислицький можливо виключно паромними переправами. Паром «Кислицький» дійсно використовується для здійснення сполучення (переміщення осіб та сільськогосподарської техніки) з материкової частини в районі с.Кислиця на острів Кислицький.(а.с. 173 т.5)

Крім того, згідно довідки Кислицького старостинського округу виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.03.2024 року №16-05/17 сільськогосподарські товаровиробники, зокрема СФГ « ОСОБА_3 », СФГ « ОСОБА_2 », СФГ « ОСОБА_13 », ПАПФ «Інтерагротех СВ» ( ОСОБА_14 ), ПП «Югагросервіс», СФГ «Олен-Марина», СФГ «БІМ-БОМ», СФГ « ОСОБА_15 », ПП « ОСОБА_16 », ФО « ОСОБА_17 », ФО « ОСОБА_18 », ТОВ «АГРО-ОРІОН», ФО ОСОБА_19 , а також одноосібники: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , використовують паром «Кислицький» у своїй господарській діяльності та для здійснення сполучення (переміщення осіб та сільськогосподарської техніки) з материкової частини в районі в районі с. Кислиця на острів Кислицький (а.с.85 т.15).

Враховуючи вищезазначене, оскільки пором використовується як плавзасіб у господарській діяльності значної кількості юридичних осіб, заборона використання порому може мати своїм наслідком втручання в господарську діяльність цих юридичних осіб та може спричинити негативні наслідки, а також призвести до порушення при цьому балансу інтересів сторін.

Крім того, як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» позов пред`явлено лише до частини сільськогосподарських виробників, тому забезпечення позову саме шляхом заборони будь яким особам використання (експлуатування) порому може спричинити негативні наслідки не лише для відповідача у справі, а й для інших суб`єктів господарювання, які не є учасниками даної справи.

Також, виходячи із встановленого судом, суд приходить до висновку, щодо не співмірності забезпечення позову саме шляхом заборони будь яким особам використання (експлуатування) порому позовним вимогам, оскільки в разі забезпечення позову таким видом забезпечення позову можуть виникнути негативні наслідки значно більші ніж у випадку невжиття цих заходів.

Як вбачається з ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2023 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2018 розглянуто заяву ТОВ «Злагода» про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам, а також іншим особам вчиняти будь-які дії, що перешкоджають здійсненню підприємницької діяльності ТОВ "Злагода", а також вчиняти дії, спрямовані на вилучення, відчуження в будь-який спосіб (продаж, міна, дарування, застава тощо), охорону в будь-який спосіб, користування, передачу на зберігання третім особам рухомого майна, а саме порому бортовий номер ВИЛ 0224 К, 1992 року випуску, несамохідне К (+) П5 Т2 О [2] ПР понтон, «23,4», «8,4», «2,2», який внаслідок підроблених документів змінив свої параметри на несамохідний понтон (пором) Кислицький, довжина з апарелями 33,4 м, довжина понтона без апарелів 28,45 м, ширина - 8,6 м, висота борта - 2,2 м, у задоволенні якої було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2018 ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2018 змінено в частині мотивування, в іншій частині залишено без змін. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2022 розглянуто по суті заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам, а також будь-яким іншим особам, з якими в них укладені будь-які господарські або інші договори або угоди, вчиняти будь-які дії, які перешкоджають здійснювати підприємницьку діяльність орендарю ТОВ «Злагода», а також вчиняти дії, спрямовані на вилучення, відчуження в будь-який спосіб (продаж, міна, дарування, застава, тощо), та/чи передачу у користування (найм, оренду, позичку), охорону в будь-який спосіб, користування, передачу на зберігання третім особам рухомого майна, а саме порому ВИЛ-0224-К, який внаслідок незаконної перереєстрації на підставі підроблених документів змінив свої параметри на несамохідний понтон (пором) «Кислицький», використовувати у будь-якій спосіб зазначений вище пором для будь-яких цілей, здійснювати будь-які ремонтні роботи на зазначеному вище поромі (у тому числі ті, що пов`язані з обробкою металу), здійснювати лако-фарбові роботи, знищувати, пошкоджувати у будь-який спосіб зазначений вище пором, розбирати або розрізати зазначений вище пором (у тому числі з метою розрізання на металобрухт); накладення арешту на зазначений вище пором ВИЛ-0224-К (наразі використовується ОСОБА_3 під назвою пором «Кислицький»); передачі порому ВИЛ-0224-К (який внаслідок незаконної перереєстрації у злочинний спосіб на підставі підроблених документів отримав назву «Кислицький») на зберігання власнику майна - ОСОБА_1 . Вимоги заяви задоволено частково, накладено арешт на пором «Кислицький»; заборонено відповідачам, а також будь-яким іншим особам, з якими в них укладені будь-які господарські або інші договори або угоди, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб порому «Кислицький», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонено відповідачам, а також будь-яким іншим особам знищувати, пошкоджувати, змінювати у будь-який спосіб пором « ОСОБА_8 ». В решті частини заяви відмовлено. Ухвала набрала законної сили.

Отже, судом створені умови, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» - Стойкової Л.К. про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам використовувати (експлуатувати) пором « ОСОБА_8 » задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149-157, 259-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» - ОСОБА_7 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П.Пащенко