Справа № 740/1911/24
Провадження № 2/740/771/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участі секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , накладеного постановою від 17.01.2011 Відділом державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, державний виконавець Раздобрєєва О.В., реєстраційний номер обтяження 10719263, дата державної реєстрації обтяження 17.01.2011.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що квартира АДРЕСА_1 на праві особистої власності належала його батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом він отримав відмову, оскільки був виявлений арешт на все майно спадкодавця. Він звернувся до Ніжинського ВДВС з заявою про зняття арешту, проте 18.03.2024 отримав листа, з якого вбачається, що в межах виконавчого провадження №13199633 державним виконавцем постановою ДВС був накладений про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження. У задоволенні заяви про зняття арешту було відмовлено.

Ухвалою від 29.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.05.2024 справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися. Від представника позивача адвоката Ващенко М.О. 03.06.2024 до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому зазначає, що згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень 02.06.2009 до Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції надійшов виконавчий лист № 2-843 від 24.04.2009 Ніжинського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 1193,44 грн на користь ТОВ Ніжинтепломережі» 02.06.2009 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. В рамках виконавчого провадження постановою державного виконавця накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно боржника. 24.12.2010 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.5 ч.1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий документ з постановою про повернення був надісланий до ТОВ «НТМ». Повторно виконавчий документ на виконання до Відділу ДВС станом на 23.04.2024 не надходив. Просив розгляд справи провести за відсутності представника відповідача, рішення прийняти на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.03.2023.

Померлий ОСОБА_2 є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.08.1993.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зваричем О.І. від 28.11.2023 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з виявленням в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту на все його майно (а.с.13).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 є власником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

З відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 17.01.2011 за №10719263 постановою державного виконавця накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_2 (а.с.7)

При зверненні до Ніжинського ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області позивачу листом від 18.03.2024 №74965 було відмовлено у знятті арешту (а.с.9).

Згідно даних автоматихзованої системи виконавчих проваджень, Інформації з Єдиного реєстру боржників на виконанні у відділі не перебувають станом на 27.10.2023 виконавчі документи відносно ОСОБА_2 .

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у ч.1 - 4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Арешт майна, який не повязаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26.09.2019 в справі № 607/3894/17 (провадження № 61-34202св18).

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, на даний час виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно, не здійснюється.

Враховуючи викладене і те, що наявність арешту на майно спадкодавця позивача суттєво обмежує його права, як спадкоємця на оформлення спадкових прав та розпорядження спадковим майном, суд дійшов до висновку про необхідність здійснити захист прав позивача шляхом скасування обтяження у вигляді заборони відчуження усього нерухомого майна.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 48, 51, 76 - 81, 89, 263 - 265, 318 - 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , накладеного постановою №1319965 від 17.01.2011 Відділом державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, державний виконавець Роздобрєєва О.В., реєстраційний номер обтяження 10719263, дата державної реєстрації обтяження 17.01.2011.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місце розташування: Чернігівська область, м.Ніжин, вул..Богуна, 8.

Суддя Т.О. Гагаріна