РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 571/409/24

Провадження № 22-ц/4815/1153/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевич С.В.

секретар судового засідання : Хлуд І.П.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 липня 2024 року, постановлену в складі судді Верзун О.П., дата винесення повного тексту відсутня, у справі № 571/409/24,

в с т а н о в и в :

В лютому 2024 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_2 є його рідним братом.

Вважає, що вони проживали однією сім`єю. Це підтверджується веденням спільного господарства, спільного бюджету, спільного харчування. Разом сплачували кошти на утримання житла, комунальні послуги, проводили разом вихідні дні та святкували родинні свята.

Після призову брата по мобілізації на військову службу ОСОБА_3 , він зник безвісти в районі виконання бойового завдання біля населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області.

Встановлення факту заявнику потрібно для реалізації його права на отримання передбачених законом пільг та виплат як члену сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою заяву задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник довів факт проживання однією сім`єю разом з братом, який зник безвісти.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_2 зник безвісти поблизу населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області згідно сповіщення сім`ї № 73, 07.12.2023.

Згідно довідки Рокитнівської селищної ради № 3245 виданої ОСОБА_1 відомо, що ОСОБА_2 входить до складу сім`ї (зареєстрованих).

Звертаючись до суду за правилами окремого провадження із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заявник посилався на те, що встановлення такого факту є необхідним для отримання передбачених законом пільг та виплат як члену сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту проживання однією сім`єю заявника з братом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» визначається механізм виплати грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законних військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Пунктом 7 Постанови № 884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що: «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».

Убачається, що ОСОБА_1 вважає, що він разом з рідним братом ОСОБА_2 проживали однією сім`єю через те, що вели спільне господарство, спільний бюджет, мали спільні виплати на утримання житла і сплату комунальних послуг. Окрім цього, проводили вихідні разом та святкували родинні свята. При цьому заінтересована особа вважає, що він не має права на виплату, тому що має свою сім`ю, яка складається з дружини та двох неповнолітніх синів.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягають встановленню у порядку окремого провадження, оскільки із наявних матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки вбачається спір про право.

Встановлення вказаного факту не носить безспірний характер, оскільки встановлення цього факту може вплинути на права та обов`язки заінтересованих осіб.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення скасувати та залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 липня 2024 року про встановлення факту проживання однією сім`єю скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05.12.2024 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.