Провадження № 2/127/4557/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» в травні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 02.03.2007 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (09.03.2010 року змінено найменування на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 050/25-956, відповідно до умов якого (п.1.1.) кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9 547,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 050/25-956 від 02.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 050/1-168 від 02.03.2007 року, відповідно до умов якого, відповідач ОСОБА_2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором та зобов`язавсь відповідати як солідарний боржник перед позивачем в повному обсязі, включаючи оплату основного боргу, процентів, пені, відшкодування збитків.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, і тому станом на 07.02.2017 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 10056,30 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 7494,01 доларів США, за відсотками - 2562,29 доларів США, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь, а також судові витрати.

У зв`язку з цим, позивач звернувся в суд з позовом, та просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 10056,30 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 7494,01 доларів США, за відсотками - 2562,29 доларів США.

28.07.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено заочне рішення у цивільній справі №127/10632/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Кредитним договором № 050/25-956 від 02.03.2007 року у розмірі 10056,30 доларів США (десять тисяч п`ятдесят шість доларів США тридцять центів), з яких заборгованість за кредитом склада 7494,01 доларів США, заборгованість по процентах 2562,29 доларів США.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 4090,74 грн. (а.с.59-60).

На підставі ухвали суду від 21.04.2021 року здійснено заміну стягувача у виконавчому листі № 127/10632/17 від 31.08.2017 року, виданого на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.07.2017 року по цивільній справі № 127/10632/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме на АТ «Альфа-Банк», як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк» та у зв`язку із зміною назви, на даний час являється АТ «Сенс Банк» (а.с. 102-103).

06.11.2023 року на підставі ухвали суду за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Є.М., здійснено перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цивільній справі №127/10632/17 від 28.07.2017 року за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Справу призначити до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

20.03.2024 року ухвалою суду замінено назву позивача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» у зв`язку із внесенням змін про назву Банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також за клопотанням представник відповідача з АТ «Сенс Банк» витребувано кредитну справу щодо укладання договору кредиту №050/25-956 на купівлю автотранспортних засобів від 02.03.2007 року, в тому числі оригінали або належним чином завірені копії договору кредиту, договору поруки, договору застави, повідомлень позичальнику та поручителю про зміну умов договору кредиту щодо розміру відсотків за користування кредиту та строків користування кредитом, а також щодо підстав таких змін.

Відповідачам було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Проте, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ковальчуком Є.М. 04.10.2023 року разом із заяві про перегляд заочного рішення суду на адресу суду подано клопотання про застосування строку позовної давності. Клопотання обґрунтована тим, що згідно п. 4.4 Договору кредиту № 50/25-956 від 02.07.2007 року, у випадку не виконання позичальником зобов`язань, визначених п.п. 3.3.2-3.3.13 цього Договору, протягом більше п`яти днів, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані пеню і штрафні санкції. Пунктом 3.3.9 цього Договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі Кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п.1.1 цього Договору. Пунктом 1.1. цього Договору врегульовано, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 9547.00 дол. США, зі сплатою 13 відсотків річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: у пункті 1.1. кредитного договору вказується, що погашення основної суми заборгованості здійснюється щомісячно до 10 числа, починаючи з квітня 2007 року рівними частинами в сумі 114.00 дол. США з кінцевим терміном повернення основної заборгованості в сумі 85.00 дол. США до 01 березня 2014 року (а.с.38).

Як зазначено у наданій представником позивача довідці кредитні кошти надані відповідачу 02.03.2007 року, та останній платіж по договору відповідач зробив 24.10.2008 року. Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній день поточного місяця (без урахування останнього робочого дня та послідуючих неробочих днів місяця). При цьому, з розрахунку наданого представником позивача у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором №050/25-956 від 02.03.2007 (а.с.18), в порушення умов пункту 1.1. кредитного договору банк починаючи з 17.12.2008 поточну заборгованість по кредиту в сумі 7153.00 дол. США почав обраховувати як прострочену. Крім того, оскільки кредитним договором не встановлений чітко строк дії договору не визначена конкретна дата, то фактично кінцевий термін повернення основної заборгованості в сумі 85.00 дол. США. 01.03.2014 є й строком користування кредитом та строком дії договору.

Тобто у позичальника виник обов`язок повернути кредитору всю суму кредиту, нараховану пеню і штрафні санкції, а, відповідно, у кредитора в цей день виникло право вимагати у позичальника повернути кредитору всю суму кредиту, нараховану пеню і штрафні санкції, адже термін надання кредиту вважається таким, що закінчився.

Водночас, позивач звернувся до суду лише у травні 2017 року, тобто через 8 років та 6 місяців після виникнення права вимоги повернення всієї суми кредиту, пені та штрафних санкцій.

У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, та в задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того, 15.05.2024 року від відповідача ОСОБА_2 також надійшла заява про застосування строку позовної давності та в якій просить суд в задоволенні позову відмовити повністю, розгляд справи здійснювати за його відсутності. Заява мотивована тим, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (речення перше частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно пункту 1.1 договору кредиту №050/25-956 на купівлю автотранспортних засобів від 02.03.2007 та пункту 2.1.1. договору поруки №050/1-168 від 02.03.2007 кінцевий термін повернення кредиту - 01.03.2014.

Разом з тим пунктом 4.2. вказаного договору поруки передбачена дія поруки встановлена до остаточного виконання зобов`язань.

Однак, умова договору поруки про дію до повного виконання зобов`язань, не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні другому частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (пункт 35)).

Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №2-1169/11 (пункт 61)).

Крім того, відповідач зазначає, що 22.08.2008 за № 24.2-15/050-28 на адресу позичальника направлений лист-претензія із вимогою погасити наявну кредитну заборгованість: 7494.01 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту та 226.93 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за використання кредиту протягом 30 днів.

Аналогічний лист - претензія №24.2-15/050-43 направлений кредитором на адресу позичальника 28.01.2009 із вимогою погасити заборгованість протягом 30 днів: 7494.01 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту та 322.48 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за використання кредиту.

Вказаними листами - претензіями кредитор змінив строк виконання зобов`язання по кредитному договору, який після їх направлення позичальнику закінчується 23.09.2008.

Отже, приймаючи до уваги встановлений кінцевий строк користування кредитом 01.03.2014 та направлення двох листів - претензій на адресу позичальника із вимогою повернути наявну кредитну заборгованість протягом 30 днів 22.08.2008 та 28.01.2009, визначений строк частиною 4 статті 559 ЦК України для пред`явлення позову до відповідача, як до поручителя фактично минув 23.03.2009.

Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позову повністю у зв`язку із пропуском строку звернення з позовною заявою до мене як до поручителя, а також відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 , оскільки позивач пропустив строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України - три роки, який з урахуванням направлених на його адресу листів-претензій закінчився 23.09.2011.

15.03.2024 року представник позивача адвокат Стеценко М.В. на адресу суду надіслав заяву про позицію сторони позивача та заперечення щодо застосування позовної давності, ствердивши, що відповідно до п. 7.3. ст. 7 (заключні положення) Кредитного договору № 050/25-956 від 02.03.2007року, цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, а отже позовна давність не може бути застосована, оскільки строк дії Кредитного договору не закінчився та діє до сьогодні. З цих підстав, представник позивача просив відмовити в задоволенні заяви про застосування строку позовної давності.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача у поданих заявах просив проводити розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити повністю з у рахуванням поданих заяв та клопотань про застосування строку позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно копії розрахунку вимог банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором 050/25-956 від 02.03.2007 року станом на 07.02.2017 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 10056,30 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 7494,01 доларів США, за відсотками - 2562,29 доларів США (а.с. 16-19).

Відповідно до копії кредитного договору № 050/25-956 від 02.03.2007 року, АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 відповідно до умов якого (п.1.1.) кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9 547,00 доларів США.

Кредит надавався ОСОБА_1 на придбання транспортного засобу.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, згідно п.1.3.1. сторонами було укладено договір застави на рухоме майно, заставною вартістю 57 833,00 гривень.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 050/25-956 від 02.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 050/1-168 від 02.03.2007 року, відповідно до умов якого, відповідач ОСОБА_2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором та зобов`язавсь відповідати як солідарний боржник перед позивачем в повному обсязі, включаючи оплату основного боргу, процентів, пені, відшкодування збитків.

Згідно п.1.4 договору позичальник гарантував, що на момент підписання договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню договору.

Відповідно до п. 2.2 моментом (днем) надання Кредиту вважається день видачі позичальнику першої оплати з позичкового рахунку Позичальника розрахункових документів Позичальника в повній або частковій сумі Кредиту.

Відповідно до п. 2.3 моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора: суми кредиту, нарахованих відсотків та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.5 у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених відсотків за його використання, кошти в першу чергу направляються на сплату прострочених відсотків за його використання.

Відповідно до п. 3.3.9 позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений п. 1.1. цього Договору.

Згідно п.1.1 договору порядок погашення суми заборгованості становить: погашення основної суми заборгованості здійснюється щомісячно до 10 числа, починаючи з квітня 2007 року рівними частинами в сумі 114.00 дол. США з кінцевим терміном повернення основної заборгованості в сумі 85.00 дол. США до 01 березня 2014 року.

Відповідно до п. 3.4.1 позичальник має право достроково повністю або частково погасити Кредит та нараховані відсотки, попередивши письмово Кредитора про свої наміри не пізніше, як за п`ять робочих днів до дати погашення.

Відповідно до п. 3.3.8 Договору у випадку не виконання позичальником зобов`язань, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно з п. 3.2.3. цього Договору про невиконання вимог п.3.2.3.1.-3.2.3.6. цього Договору, повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Відповідно до п. 7.3 Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих не себе зобов`язань.

Згідно довідки наданої представником позивача (а.с. 19) кредитні кошти надані відповідачу 02.03.2007 року, та останній платіж по договору відповідач зробив 24.10.2008 року. Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній день поточного місяця (без урахування останнього робочого дня та послідуючих неробочих днів місяця). При цьому, з розрахунку наданого представником позивача у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором №050/25-956 від 02.03.2007 (а.с.18), банк починаючи з 17.12.2008 року обраховує, поточну заборгованість по кредиту в сумі 7153.00 дол. США як прострочену.

Крім того, оскільки кредитним договором не встановлений чітко строк дії договору не визначена конкретна дата, то фактично кінцевий термін повернення основної заборгованості в сумі 85.00 дол. США. 01.03.2014 є й строком користування кредитом та строком дії договору.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ПАТ «Альфа Банк» надалі АТ «Сенс Банк») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За вимогами, визначене ними в ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 02.03.2007 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (09.03.2010 року змінено найменування на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 050/25-956, відповідно до умов якого (п.1.1.) кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9 547,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 01 березня 2014 року, на умовах, визначених цим Договором, а позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості станом на 07.02.2017 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 10056,30 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 7494,01 доларів США, за відсотками - 2562,29 доларів США.

Таким чином, судом достовірно встановлено факт порушення зобов`язання за кредитним договором в частині повернення банку кредитних коштів.

Щодо поданої заяв про застосування строку позовної давності та строку виконання зобов`язань.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі виконали зобов`язання за Договором кредиту, відповідачами не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за Договором кредиту, в тому числі за тілом кредиту, процентами, пенею, нарахованими, інфляційними витратами, а, отже, є підстави для задоволення позову.

Разом з тим, відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності до розглянутих вище вимог.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У кредитному договорі в силу положень статті 627 ЦК України про свободу договору сторони можуть встановити як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

За обставинами цієї справи, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Зокрема п.1.1. договору сторони визначили порядок погашення суми заборгованості становить: погашення основної суми заборгованості здійснюється щомісячно до 10 числа, починаючи з квітня 2007 року рівними частинами в сумі 114.00 дол. США з кінцевим терміном повернення основної заборгованості в сумі 85.00 дол. США до 01 березня 2014 року.

В той же час згідно наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості та довідки про погашення заборгованості за даним договором, останній платіж щодо повернення суми кредиту був здійснений ОСОБА_1 24.10.2008 року (а.с.18-19).

Відповідно до п. 3.3.8 Договору у випадку не виконання позичальником зобов`язань, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно з п. 3.2.3. цього Договору про невиконання вимог п.3.2.3.1.-3.2.3.6. цього Договору, повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній день поточного місяця (без урахування останнього робочого дня та послідуючих неробочих днів місяця).

При цьому, з розрахунку наданого представником позивача у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором №050/25-956 від 02.03.2007 (а.с.18), банк починаючи з 17.12.2008 року обраховує, поточну заборгованість по кредиту в сумі 7153.00 дол. США як прострочену.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, 22.08.2008 за № 24.2-15/050-28 на адресу позичальника направлений лист-претензія із вимогою погасити наявну кредитну заборгованість: 7494.01 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту та 226.93 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за використання кредиту протягом 30 днів.

Аналогічний лист - претензія №24.2-15/050-43 направлений кредитором на адресу позичальника 28.01.2009 із вимогою погасити заборгованість протягом 30 днів: 7494.01 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту та 322.48 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за використання кредиту.

Вказаними листами - претензіями кредитор змінив строк виконання зобов`язання по кредитному договору, який після їх направлення позичальнику закінчується 23.09.2008.

Отже, приймаючи до уваги встановлений кінцевий строк користування кредитом 01.03.2014 та направлення двох листів - претензій на адресу позичальника із вимогою повернути наявну кредитну заборгованість протягом 30 днів 22.08.2008 та 28.01.2009, визначений строк частиною 4 статті 559 ЦК України для пред`явлення позову до відповідача, як до поручителя фактично минув 23.03.2009.

Проте, п.1.1. договору сторони визначили порядок та строк повернення кредиту, щомісячними платежами. В той же час останній платіж на погашення заборгованості був здійснений позичальником 24.10.2008 року, а відтак наступний черговий платіж повинен був бути сплачений в розмірі 144 дол. США до 10 листопада 2008 року. В той же час жодних платежів після 24.10.2008 року позичальником не здійснювалось.

Аналіз змісту пункту 3.3.8 кредитного договору дає підстави для висновку, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості.

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання і така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Враховуючи той факт, що черговий платіж по кредитному договору повинен був бути сплачений до 10.11.2008 року, то строк порушення виконання зобов`язань слід обчислювати з 11.11.2008 року.

В той же час, з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» (на даний час АТ «Сенс Банк») звернулося лише 17.05.2017 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду (а.с. 28), тобто спливом строку позовної давності.

Частинами 3, 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенням ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення суми боргу за договором кредиту після спливу строку позовної давності, не навів жодних поважних причин пропуску такого строку, а відповідач заявив про застосування позовної давності, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача через сплив позовної давності.

Що стосується доводів представника позивача про те, що кредитний договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, то суд вважає такі неспроможними, оскільки у кредитному договорі був визначений строк для повного погашення кредиту (по 01.03.2014 року включно), останній платіж в рахунок погашення суми заборгованості за наданим кредитом був здійснений в жовтні 2008 року.

Враховуючи, що відповідачами заявлено про застосування позовної давності до даних правовідносин та з часу останнього платежу до моменту звернення позивача до суду пройшло більше трьох років, то у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Згідно статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки позовна давність до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла, тому позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення заборгованості по суми заборгованості за відсотками, розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту, розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків, розмір інфляційних витрат за кредитом, розмір інфляційних витрат за відсотками і у задоволенні позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості суд також відмовляє.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12, яка є обов`язковою для виконання судами України.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

За відсутності підстав для задоволення позову, понесені судові витрати не підлягають до відшкодування.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 82, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,100.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: