ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обгрунтування позову зазначив, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.10.2019 року у справі № 234/15464/19 шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2020 року по справі № 234/4797/20 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.03.2020 року та до досягнення повноліття старшим сином.

З моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 07.07.2020 року змінилися сімейний обставини, матеріальний стан, стан здоров`я позивача та інше.

14.09.2022 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 . У останньої від попереднього шлюбу є дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з ними.

27.03.2022 року позивач призваний у Збройні Сили України по мобілізації, та є військовослужбовцем.

11.04.2023 року отримав важке поранення.

Окрім цього, позивач з дружиною переїхали жити з м. Краматорськ Донецької області до м. Одеса де отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Не маючи власного житла змушені орендувати квартиру за яку щомісяця сплачують по 4000,00 грн.

У зв`язку з чим просив суд зменшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/10 частини.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволені частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2020 року у справі № 234/4797/20 до 1/7 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, які мають значення для справи; обставини, які суд визнав встановленими, фактично недоведені, висновки суду першої інстанції при постановлені судового рішення не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, може бути значне погіршення матеріального становища, та (або) здоров`я платника аліментів, що унеможливлює стягнення аліментів у розмірі, раніше визначеному за рішенням суду, однак позивачем ОСОБА_2 не було надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження реальних грошових затрат вже понесених ним особисто на лікування та реабілітацію за період з квітня 2023 року по теперішній час, або які він обов`язково має понести в майбутньому.

Звертає увагу на те, що нею подавалося клопотання про витребування доказів та про зупинення провадження у справі, але на вказані клопотання суд першої інстанції уваги не звернув, що є порушенням норм процесуального права та фактично призвело до неправильного вирішення справи.

Крім цього, позивач ОСОБА_2 по теперішній час не звільнений з військової служби та отримує грошове забезпечення, тобто має постійний дохід у значному розмірі, який надає йому можливість сплачувати аліменти, тому вважає, що позивачем не зазначено реальні підстави та не надані достатні докази на підтвердження його доводів щодо необхідності зменшення розміру аліментів, що стягуються ним за рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Чумаченко С.О., посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Крім того, у відзиві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

27.05.2024 року ОСОБА_1 подала клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить відхилити доводи представника позивача викладені у його відзиві, апеляційну скаргу задовольнити та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з неї на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21.10.2019 року у справі № 234/15464/19 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2020 року по справі № 234/4797/20 позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 було задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.03.2020 року та до досягнення повноліття старшим сином.

14.09.2022 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 . У останньої від попереднього шлюбу є дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з ними.

27.03.2022 року позивач призваний у Збройні Сили України по мобілізації.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, та у наслідок отримання поранення погіршилось здоров`я .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, стану здоров`я так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив зі зміни стану здоров`я позивача ОСОБА_2 , оскільки 11.04.2023 року останній, під час виконання військового обов`язку отримав важке поранення, що підтверджується заключенням консиліуму у складі лікарів військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2023 року, яким встановлено- стан пацієнта важкий, ризик летальності та ускладнень високий при подальшому знаходженні на етапі лікувально-евакуаційному забезпеченні. Відповідно до проміжного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 9404, позивач отримав вибухову травму - вогнепальне осколкове наскрізне поранення правої щоки з наявністю стороннього тіла; закрита травма грудної клітки з правобічним пневмотораксом; множинні вогнепальні осколкові, сліпі поранення передньої черевної стінки та обох стегон; травматична ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини лівої гомілки з наявністю сторонніх тіл та вогнепальним переломом правої великогомілкової кістки; вогнепальне осколкове сліпе поранення правої стопи; гостре пошкодження нирок.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, та звертає увагу на те,що вказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).

Додатково на підтвердження обставин, щодо погіршення здоров`я надано копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12 ААГ №884961 від 04.03.2024 року, відповідно до якої позивачу - ОСОБА_2 присвоєна друга група інвалідності, у зв`язку із захистом Батьківщини. Копія довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (видається застрахованій особі) серії 12 ААА №110216 від 04.03.2024 року відповідно до якої ступінь втрати працездатності у ОСОБА_2 складає 70%, у зв`язку із захистом Батьківщини.

У даній справі правильно встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів, а саме: значне погіршення стану здоров`я позивача.

А тому, доводи апеляційної скарги про те, що майновий стан позивача не змінився та не погіршився, а тому відсутні підстав для зменшення розміру аліментів, колегія суддів до уваги не приймає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то у відповідності до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_2 , як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції здійснювалося адвокатом Чумаченко С.О.

В обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу надано копію договору №1/15.05/2024 від 15.05.2024 про надання правничої допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи в Дніпровському апеляційному суді, копія Акту № 1 здачі-приймання наданих послуг від 23.05.2024, копія квитанції про сплату послуг Адвоката за договором №1/15.05/2024 від 15.05.2024.

Колегія суддів не може погодитися із визначеним розміром витрат на правничу допомогу і враховує, що предметом позову ОСОБА_2 є зменшення розміру аліментів, підготовка позовної заяви та відзиву на апеляційну скаргу в даній справі не потребувала аналізу великої кількості документів, вивчення та аналізу судової практики, справа по суті є незначною.

Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та ціну позову, а також вимоги розумності, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: