Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1319/23
номер провадження 2/695/203/24

03 червня 2024 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
за участю секретаря судових засідань Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «Качай гроші» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором, яка складається із суми заборгованості по кредиту 8400.00 грн; процентів за користування кредитом 12 100.00 грн; витрат на правничу допомогу 8000.00 грн, а також витрати із оплати судового збору в сумі 2684.00 грн.
Позовні вимоги, з урахуванням збільшених позовних вимог, що надійшли до суду 11.06.2023р., мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 16.02.2023р. було укладено договір кредитної лінії №00-6872083, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах, передбачених договором. Відповідачка отримала кредит в сумі 8400.00 грн на строк 120 днів, із датою повернення кредиту 16.06.2023 року, або достроково, зі сплатою відсотків (тип процентної ставки фіксована) та повернення кредиту згідно графіка.
Договір був укладений відповідно до вимог ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронну комерцію» шляхом підпису договору одноразовим ідентифікатором. Позичальник здійснив чіткий алгоритм дій для проходження всіх етапів отримання кредиту і акцептував надану кредитодавцем оферту.
При цьому позивач наголошує, що відповідач неодноразово користувався послугами позивача, та у період з 25.11.2022 по 30.01.2023 укладав з позивачем договори кредитної лінії за №00-6086249 від 25.11.2022; №00-6166735 від 04.12.2022; №00-6326951 від 25.12.2022; №00-6609415 від 24.01.2023; №00-6670371 від 30.01.2023; №00-6671442 від 30.01.2023р.
Однак, із невідомих позивачу причин відповідачка умови договору кредитної лінії №00-6872083 від 16.02.2023р. не виконала, а тому позивач, на підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, судові витрати зі сплати судового збору та витрати за надання правничої допомоги.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.08.2023р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено перше судове засідання у справі за позовними вимогами про стягнення із відповідача заборгованості за процентами, судових витрат з оплати судового збору та витрат на правничу допомогу.
11.05.2023р. через систему «Електронний суд» від представника відповідача, адвоката Калініна С.К. до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого сторона відповідача визнала укладення договору кредитної лінії №0-6872083 від 16.02.2023р. та наявну заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 12 100 грн. Витрати на юридичну (правову) допомогу просили стягнути частково в розмірі 2500 грн. вважаючи, що сума заявлених витрат на професійну правову допомогу є неспівмірною із складністю справи, оскільки предмет спору не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів та витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Оскільки позовні вимоги сторона відповідача визнала, то просила повернути 50 відсотків судового збору позивачу з державного бюджету у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а решту суми у розмірі 1342 грн. стягнути із відповідача.
11.07.2023р. через систему «Електронний суд» від представника позивача, адвоката Кузеванової Р.Р. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме стягнення із відповідача суми кредиту у розмірі 8400.00 грн, який був наданий відповідачу відповідно до п. 1.2 вказаного вище кредитного договору.
Вказана заява про збільшення позовних вимог була подана з дотриманням вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, а тому судове засідання було відкладено з метою надання відповідачу можливості подати відзив на уточненні позовні вимоги.
Ухвалою суду від 06.09.2023р. за клопотанням позивача змінено порядок розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача адвокат Кузеванова Р.Р. скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
У судові засідання відповідачка повторно не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи, а також суть позовних вимог повідомлена в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідачка суд не повідомляла, своїм правом на надання відзиву на уточнені позовні вимоги не скористалася, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не скеровула.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, оскільки позиція відповідача щодо стягнення тіла кредиту невідома, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.02.2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 00-6872083, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 8400.00 грн на строк 120 днів, із датою повернення кредиту 16.06.2023 року, або достроково, зі сплатою відсотків (тип процентної ставки фіксована) та повернення кредиту згідно графіка.
Договір був укладений відповідно до вимог ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронну комерцію».
Позичальник через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе шляхом використання калькулятора на сайті кредитодавця, ознайомився з паспортом кредиту і офертою та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Я хочу підписати кредитний договір». Після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було відправлено на телефон позичальника і введено останнім в окреме поле для підтвердження підписання договору. При цьому ІТС кредитодавця не дозволяє перейти до наступного кроку у випадку невиконання умов попереднього. Тому позичальник мав ознайомитись послідовно з паспортом кредиту та офертою, які містять всі істотні умови, передбачені законодавством та погоджені сторонами договору. Без використання відповідачем одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт кредитодавця та вибору строку і суми кредиту договір між сторонами не був би укладений. Позичальник здійснив чіткий алгоритм дій для проходження всіх етапів отримання кредиту і акцептував надану кредитодавцем оферту.
Факт укладення і підписання кредитного договору також визнав відповідач в своєму відзиві на позов.
Згідно п.1.3, строк дії кредитної лінії 120 днів. Позичальник зобов`язався повернути кредит 16.06.2023 року та оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 08.03.2023 року протягом дії кредитної лінії. Позичальник також зобов`язувався сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами (п.1.3.1).
Згідно п.1.4.1, знижена процентна ставка становить 1, 25 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати, визначеної п.1.3 даного договору. Знижена процента ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 01 по 20 день включно.
Згідно п.1.4.2, стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку користування кредитом, зазначеного в п.1.3 даного договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.
Цільове призначення кредиту на споживчі потреби (п.1.6).
За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію в розмірі 400 грн.. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно договору (п. 2.2.1 Договору).
Сторони домовились, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 6363.4% (п.1.6). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 31 500 грн. (п.1.7).
Згідно з п. 3.6 проценти за користування кредитним договором нараховуються на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту, протягом строку визначеного договором.
Дата надання/видачі кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 8400 грн. на карту позичальника № НОМЕР_1 , яка зазначається у форматі ХХХХХХ****ХХХХ, емітовану банком України (платіжна картка) п.2.3.
Відповідно до Графіка платежів (дод. 1 до договору), 16.06.2023 року ОСОБА_1 зобов`язана була повернути суму кредиту 8000 грн., комісію за надання кредиту 400 грн., проценти за користування кредитом 23 100 грн., загалом 31 500 грн.
Позивач умови договору виконав, відповідачка кредитні кошти отримала, однак, за умовами кредитного договору кошти не повернула, проценти не сплатила.
Суд враховує, що відповідач визнала факт не сплати процентів за користування кредитом в обумовлений сторонами строк.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення з ОСОБА_1 кредитного договору № 00-6872083 від 16.02.2023 року та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 8400 грн.
Крім того суд враховує, що позивачем належними доказами доведено, що відповідач неодноразово отримувала кредитні кошти від позивача за аналогічними кредитними договорами та здійснювала їх погашення, отже достеменно знала умови та порядок як отримання кредиту так і його погашення.
В зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання за вказаним кредитним договором, права позивача порушені і підлягають захисту.
Відповідно до наданих розрахунків заборгованості, які не були спростовані відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Качай Гроші» за кредитним договором № 00-6872083 від 16.02.2023 року становить 20 500.00 грн. Дана сума складається із основної заборгованості (заборгованість за тілом кредиту) 8400.00 грн. та суми заборгованості за процентами 12 100.00 грн.
Вказаний розрахунок відповідачем не спростований.
Враховуючи наведене, те, що станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, загальна сума боргу 20 500.00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684.00 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією від 07.04.2023 року.
Суд не застосовує норми ст. 142 ЦПК України в частині розподілу витрат у разі визнання позову, оскільки таке визнання позовних вимог відповідачем, за умовами ч. 1 ст. 142 ЦПК України має стосуватися усіх позовних вимог, а не лише їх частини.
Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд зауважує наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні документи:
- договір про надання юридичної (правничої) допомоги № 04/01 від 04 січня 2023 року;
- акт приймання - передачі виконаних робіт від 17.04.2023 року;
- квитанцію № 17/04 від 17 квітня 2023 року про отримання адвокатом Кузевановою Р.Р. від ТОВ «Качай гроші» грошових коштів в сумі 8 000 гривень за договором про надання юридичної (правничої) допомоги № 04/01 від 04 січня 2023 року.
Суд враховує, що представник відповідача просить зменшити суму витрат на правову допомогу до 2500 грн.
Згідно з квитанцією № 17/04 від 17 квітня 2023 року про отримання адвокатом Кузевановою Р.Р. від ТОВ «Качай гроші» грошових коштів в сумі 8000.00 гривень за договором про надання юридичної (правничої) допомоги № 04/01 від 04 січня 2023 року, гонорар адвокатом отриманий до звернення позивача до суду з вказаним позовом, а тому не включає витрати, пов`язані участю адвоката в судових засіданнях, а лише складається з наданих адвокатом послуг, пов`язаних з підготовкою позовної заяви.
Розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд погоджується із доводами представника відповідача, що вказана справа не є складною, а заявлені представником позивача сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг.
Суд не погоджується із обґрунтованістю таких витрат на послуги адвоката як консультація клієнта, підготовка адвокатського запиту до ПАТ «Банк Восток» та підготовка клопотання про витребування доказів, оскільки останні повністю охоплюються підготовкою позовної заяви до суду.
Враховуючи, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка позовної заяви в цій справі не потребувала значного часу, а позивачем заявлено вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних виключно з підготовкою позовної заяви, позовні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково в сумі 4000.00 гривень.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 223, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.В. Середа