Справа № 235/329/21
Провадження № 2/204/487/24
РІШЕННЯ

іменем України

29 травня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Малкамова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання незаконною відмову в приватизації житла та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконною відмову Покровської міської ради у здійсненні приватизації та оформленні документів на передачу житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у її власність; зобов`язати Покровську міську раду Донецької області провести дії по приватизації квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою позивача у відповідності п. 18 Наказу МЖКГ України від 16.12.2009 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності копії ордера на жиле приміщення. В обґрунтування позову зазначила, що 27 жовтня 2021 року вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг Покровської міської ради для надання адміністративних послуг щодо приватизації державного житлового фонду та видачу свідоцтва про право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , надавши відповідний пакет документів. Після розгляду заяви та наданих документів, відповідач відмовив їй у здійсненні приватизації та оформлення документів про передачу квартири, у зв`язку з відсутністю законних підстав через неповний пакет документів, а саме не надання позивачем копії ордеру про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку). Надати копію ордеру на житлову площу не вбачається можливим, у зв`язку з його втратою та неможливістю отримати його дублікат. Позивач вказує, що зі свого боку нею були здійснені всі заходи для отримання копії або дублікату ордеру. Вважає, що відмова в реалізації права на приватизацію житла є незаконною та органи місцевого самоврядування зобов`язані вчинити дію по приватизацію житла.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження.

22 лютого 2022 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшов відзив відповідача, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що за розглядом поданих позивачем для приватизації документів з`ясувалося, що відсутній ордер або копія ордеру про надання жилої площі за адресою: АДРЕСА_1 , тобто надано неповний пакет документів, що йде врозріз вимогам діючого законодавства. Вказує, що вимагаючи від заявників ордер або копію ордеру міська рада діє виключно в межах чинного законодавства щодо приватизації, оскільки такі документи вимагає не міська рада, а вимоги Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарств України від 16.12.2009 №396, тобто права на приватизацію позивача ніхто не позбавляє, але воно може бути реалізовано виключно у спосіб та в межах передбачених відповідними нормативними актами.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 08.04.2022 № 17/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження судді Книш А.В. за правилами загального позовного провадження.

Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання позивач та представник позивача ОСОБА_2 надали заяви про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не подавав.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Позивач з 28 травня 1986 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6,12-14).

Рішенням виконавчого комітету Родинської міської ради від 01.03.2004 № 16 «Про житлові питання та пропозиції житлової комісії, розглянуті на засіданні житлової комісії від 26 лютого 2004 р.» змінено договір найму жилого приміщення та переоформлено особистий рахунок на квартиру з ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на дружину ОСОБА_1 , у зв`язку з його смерті (а.с.7).

12 лютого 2021 року Покровська міська рада Донецької області на звернення позивача щодо приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , повідомила, що для подальшого вирішення питання щодо приватизації квартири відсутня копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); здійснити приватизацію та оформити документи на передачу квартири на користь позивача немає законних підстав через неповний пакет документів (а.с.4).

З довідки Територіально відокремленого безбалансового відділення №10004/0228 Донецького обласного управління №3 від 22 листопада 2021 року встановлено, що позивач не значиться в списках на приватизацію майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

25 листопада 2021 року Асоціація об`єднань співвласників багатоквартирних будинків «Молодіжна м.Родинське» повідомила позивача, що підприємство не має інформації щодо місцезнаходження ордера (а.с.9).

01 грудня 2021 року Покровська міська рада Донецької області повідомила позивача на її звернення, що серед архівного матеріалу, який зберігається в Покровській міській раді, документи щодо розподілу квартир в АДРЕСА_1 відсутні, тому надати копію ордера немає можливості (а.с.10).

Листом від 24 грудня 2021 року ДП «ВК «Краснолиманське» повідомило позивача, що на підприємстві відсутня інформація щодо надання житлової квартири АДРЕСА_3 , та знаходження ордера на вселення, зокрема ОСОБА_3 (а.с.11).

Право власності на квартиру АДРЕСА_3 , не зареєстровано (а.с.49,101).

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині десятій статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", частина друга статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року N 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення N 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі "Прокопович проти Росії" ЄСПЛ визначив, що концепція "житла" за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. "Житло" - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання "житлом", що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі "Баклі проти Сполученого Королівства" від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар.

Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Вирішуючи спір у даній справі, судом враховується, що сім`я позивача вселилася до квартири правомірно, що не заперечується відповідачем та слідує з досліджених судом доказів, у тому числі, зареєстрованим місцем проживання позивача у спірній квартирі ще 28 травня 1986 року та її постійного проживання за вказаною адресою, зміна договору найму спірного житлового приміщення та переоформлення особистого рахунку на позивача з її померлого чоловіка.

Судом враховується, що позивач постійно проживаючи у спірній квартирі мала достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому її "житлом" у розумінні статті 8 Конвенції.

Як встановлено судом, єдиною підставою щодо відмови відповідачем у наданні дозволу на приватизацію, є відсутність копії ордера про надання жилої площі (копії договору найму жилої площі у гуртожитку).

За змістом статті 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення, який видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Відповідно до пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпроф ради від 11.12.1984 № 470, ордер дійсний протягом 30 днів.

За пунктом 72 вказаних Правил при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації.

Тобто ордер це документ, що має тимчасову дію та є єдиною підставою для вселення особи до житлового приміщення.

Отже, враховуючи, що факт вселення на підставі ордеру та правомірність проживання позивача в спірній квартирі відповідачем не оспорюється, спірна квартира є об`єктом приватизації та до переліку житла, що не підлягає приватизації, не відноситься, таким чином позивач має право на приватизацію спірної квартири без надання органу приватизації копії ордеру на таку квартиру.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання незаконною відмову в приватизації житла та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати відмову Покровської міської ради Донецької області у здійсненні приватизації та оформленні документів на передачу житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_1 неправомірною.

Зобов`язати Покровську міську раду Донецької області провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_1 на підставі пункту 18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2019 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутністю ордеру на жиле приміщення на вказану квартиру.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Покровська міська рада Донецької області, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, площа Шибанкова, буд. 11, ідентифікаційний код 04852933.

Повне рішення складено 03 червня 2024 року.

Головуючий: