Справа № 234/529/22
Провадження № 2/202/587/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі

цивільну справу №234/529/22 за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 у порушення ст.1049, ст. ст. 610, 611 ЦК України не виконує свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 19.12.2011, а отже у неї виникла заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у сумі, що станом на 22.11.2021 становить 21 608,06 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 17 451,31 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 4 156,75 грн.

29.08.2023 справа надійшла в провадження Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, у зв`язку з зупиненням роботи Краматорського міського суду Донецької області.

31.08.2023 по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

Через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ракушинця А.А. надійшов відзив на позов.

У поданому відзиві представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі з наступних підстав.

Так, у матеріалах справи відсутні первинні документи видачі кредиту розрахунок заборгованості таким не є. Заява анкета не є належним доказом в цивільному процесі, оскільки складена на російській мові. Взагалі виникнення договірних правовідносин позивач ніяким документом не мотивує: копія паспорту споживчого кредиту та розрахунок боргу такими документами не є. В заяві-анкеті не зазначені ні сума видачі кредиту, ні строк видачі кредиту, ні відсоткова ставка, ні штрафні санкції (підвищена відсоткова ставка, штраф), який стягувався з клієнта згідно розрахунку. Відповідно до розрахунку, збільшення суми кредиту (в тому числі і по тілу), здійснювалось за рахунок нарахування платежів, підстава для чого не визначена наданими суду документами.

Також зазначив про безпідставність заявленої до стягнення суми щодо збільшення розміру заборгованості по «тілу» кредиту Банк просить стягнути з відповідача на користь позивача 21608,00 грн., в тому числі: 17451,31 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4156,75 грн. за відсотками. При цьому, 17451,31 грн. не є заборгованістю за тілом кредиту, оскільки банк всупереч безпідставності нарахування відсотків, фактично збільшував тіло кредиту за рахунок безпідставно нарахованих відсотків.

Тобто навіть не за весь період існування правовідносин, а за грудень 2018 р. жовтень 2021 року банк безпідставно нарахував та збільшив за рахунок цього «тіло» кредиту на суму 21762,93 грн., що є більше заявленої до стягнення суми.

Також вважає, що на вказані правовідносини не поширюються положення ст. 207 Цивільного кодексу України.

Відсутність заяви про застосування електронного підпису, відсутність доказів, що саме відповідач здійснив будь-які маніпулювання планшетом, а не працівник банку або інша особа, а саме головне відсутність доказів вручення договору про споживчий кредит позичальнику (а обов`язок доведення цього згідно Закону покладений на позивача), виключає встановлення факту укладення договору в електронній формі. При цьому банк стверджує, що у них відсутні відділення і працівники для здійсненні відповідних операцій. Таким чином, відсутність власноручного підпису позичальника виключає застосування електронного підпису.

Відсутній підписаний документ, в якому викладені умови договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Враховуючи викладене просив суд відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості в повному обсязі. При розгляді справи врахувати пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки позов заявлено за період з 17.10.2013.

21.12.2023 позивач подав відповідь на відзив у якому зазначив, що вважає, що ОСОБА_1 підписавши 19.12.2011 заяву б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг приєдналася до запропонованих банком Умов та Тарифів, які є публічною офертою, що місять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, приєднується та зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому.

Відтак, на думку позивача, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Отже, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України.

Також зазначили, що на підставі вказаних документів відповідачу було відкрито картковий рахунок ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав Відповідач в Заяві.

Крім того, Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань, а саме копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; виписка по рахунку; довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку; довідка про видані картки; копія заяви позичальника; витяг з «Тарифів»; витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції, що діяла на момент підписання заяви; копія документу, що посвідчує особу Відповідача.

Таким чином, на думку Позивача, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Крім того, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Надали суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Надали виписку по рахунку, яка є первинним документом.

Враховуючи викладене, просили суд позов задовольнити.

Повідомлені через підсистему «Електронний суд» про час та місце судових засідань представник позивача, відповідач та його представник до суду не з`явилися. Факт повідомлення підтверджується відповідними довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів учасників справи, які містяться у матеріалах справи.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без учасників справи, оскільки про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Заяв про відкладення судового розгляду не надходило.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У даній справі Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, надав на підтвердження своїх вимог суду анкету-заяву від 19.12.2011, але у вказаній анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , її контактна інформація. Те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкеті-заяві не зазначено. Також не зазначено, що пам`ятку клієнта, яка містить, у тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування ОСОБА_1 отримала та ознайомилась з її змістом під підпис.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути нараховані проценти.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Суд вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.12.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.11.2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та постанові КЦС ВС від 03.08.2022 у справі №156/268/21 (провадження №61-17186св21).

Судом перевірений розрахунок заборгованості і виписка по рахунку ОСОБА_1 та встановлено, що за період з 01.02.2012 по 01.10.2021 ОСОБА_1 фактично використала 176 458 грн 38 коп. кредитних коштів, а сплатила банку в рахунок погашення 181 902 грн 76 коп., при цьому з виписки по рахунку випливає, що банк безпідставно здійснював операції щодо списання відсотків (розмір яких постійно змінювався) за використання кредитного ліміту за вказаний період на загальну суму 34 621 грн 55 коп., тобто фактично, без погодження з позичальником розміру процентної ставки, здійснював списання грошових коштів з рахунку відповідача, що призвело до виникнення штучної заборгованості за кредитним договором.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 не має заборгованості перед позивачем за кредитним договором від 19.12.2011, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 261, 509, 525, 526, 530, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суддею складений 19.03.2024

Суддя А. О. Михальченко