ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року

м. Київ

справа № 932/6065/21

провадження № 61-3583св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року у складі судді Цитульського В. І. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року в складі колегії суддів Новікової Г. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (далі - АТ «Дніпрогаз»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), про зобов`язання відновити надання послуги та зобов`язання виключити заборгованість.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 31 липня 2018 року будинок АДРЕСА_2 , у тому числі і квартиру позивача, відключено від газопостачання. У ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед АТ «Дніпрогаз» за надані послуги. Неодноразові звернення позивача до відповідача щодо відновлення газопостачання залишилися без задоволення. За відсутності газопостачання позивачу нараховується плата за ненадані послуги.

ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просила: зобов`язати АТ «Дніпрогаз» відновити надання послуг з розподілу (доставки) природного газу (газопостачання) в квартиру АДРЕСА_1 за рахунок указаного товариства; зобов`язати АТ «Дніпрогаз» виключити з її особового рахунку заборгованість за розподіл (доставку) природного газу, нараховану за період з 31 липня 2018 року до дати ухвалення рішення судом у цій справі.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Дніпрогаз» виключити з особового рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за розподіл (доставку) природного газу за період з 31 липня 2018 року до 12 жовтня 2022 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відключення газопостачання відбулося з підстав виникнення аварійної ситуації. У подальшому власники квартир АДРЕСА_1 не надали доступ представникам АТ «Дніпрогаз» для перевірки на безпеку, порушення, витоків газу, що є порушенням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 (далі - Правила безпеки систем газопостачання). Суд першої інстанції звернув увагу, що газопроводи та споруди на них є об`єктом підвищеного ризику, тому ігнорування вимог Правил безпеки систем газопостачання є неприпустимим, а виконання Правил безпеки є певною гарантією надійності функціонування системи газопостачання, безпеки життя та здоров`я населення.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З 31 липня 2018 року газопостачання припинене, отже, припинене фактичне користування природним газом, тому нарахування заборгованості за комунальну послугу, яку позивач не отримувала, є несправедливим, оскільки суперечить принципу добросовісності і має наслідком порушення її прав.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ «Дніпрогаз» залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що газопостачання припинено у зв`язку з ліквідацією аварії та проведенням ремонтно-відновлюваних робіт. Оскільки до кожної квартири відсутні індивідуальні відключаючи пристрої, то припинення газопостачання під час проведення робіт здійснюється на газовий стояк, що обумовлює можливість наступного відновлення газопостачання за умови надання доступу до всіх квартир на стояку. Водночас відсутній доступ працівника АТ «Дніпрогаз» до газових приладів, що перебувають у квартирах №№ 51 , 89 , 146 , а під час здійснення контрольного опресування повітрям системи газопостачання виявлена її негерметичність (падіння тиску), що унеможливлює відновлення газопостачання.

Зобов`язуючи відповідача виключити з особового рахунку ОСОБА_1 заборгованість за розподіл (доставку) природного газу за період з 31 липня 2018 року до 12 жовтня 2022 року, суд першої інстанції правильно керувався тим, що вона не користувалася такими послугами (відсутнє фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі (далі - ГРМ)), тому безпідставним є нарахування спірної плати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги, ухвалити в цій частині рішення про її задоволення.

Судові рішення не оскаржуються в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання виключити заборгованість, тому відповідно до частини першої статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)не є предметом касаційного перегляду в цій частині.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень позивач посилається на пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. Вважає, що відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Зазначає, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, а саме існування факту недопуску працівників АТ «Дніпрогаз» для огляду газового обладнання власниками (мешканцями) квартир АДРЕСА_4 , на підставі недопустимих доказів.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували пункти 1, 6, 7 частини другої статті 8, частину другу статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункт 1 статті 37, пункти 2, 7 частини другої статті 38 Закону України «Про ринок природного газу».

Суди не врахували, що відповідач з 2018 року не відновив газопостачання позивачу та безпідставно ухиляється від його відновлення, внаслідок чого позивач позбавлена можливості використовувати газ. Відповідач безпідставно перекладає тягар своєї бездіяльності на позивача як побутового споживача, яка добросовісно ставиться до своїх обов`язків, позбавляючи її права на отримання житлово-комунальної послуги щодо розподілу природного газу. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості в судовому порядку спонукати недобросовісних власників квартир надати доступ до газового обладнання. Відмова окремих споживачів від надання доступу для перевірки газового обладнання не є перешкодою у здійсненні несанкціонованого доступу до житла в порядку, передбаченому статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач не може були позбавлена права на газопостачання внаслідок неправомірних дій інших споживачів такої послуги. При цьому нормами матеріального права на відповідача був покладений обов`язок протягом двох днів відновити газопостачання, йому надано відповідні повноваження для здійснення таких дій, проте він відмовився від виконання своїх обов`язків, внаслідок чого позивач з 2018 року позбавлена газопостачання.

Позиція інших учасників справи

У липні 2023 року АТ «Дніпрогаз» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Зазначає, що відповідач як суб`єкт господарювання, якого позбавили функцій з 01 червня 2023 року здійснювати діяльність з розподілу природного газу, позбавлений статусу оператора ГРМ та можливості вчиняти будь-які дії на газорозподільній системі. Таким чином, з 01 червня 2023 року внаслідок зупинення дії ліцензії АТ «Дніпрогаз» договір розподілу природного газу з ОСОБА_1 розірвано.

Застосований метод припинення газопостачання (встановлення заглушки та опломбування) не призвів до фізичного відключення об`єкта позивача від ГРМ та/або механічного від`єднання від діючого газорозподілу. Після припинення газопостачання позивач залишилась такою, що не позбавлена технічної можливості в будь-який час поновити газоспоживання. У цьому випадку, незважаючи на встановлення заглушки на газовій трубі, об`єкт позивача вважається приєднаним до газорозподільної системи, а послуга надається відповідачем постійно. Суди правильно визначили, що газопроводи та споруди на них є об`єктом підвищеного ризику, тому ігнорування вимог Правил безпеки систем газопостачання є неприпустимим, а виконання цих Правил є певною гарантією надійності функціонування системи газопостачання, безпеки життя та здоров`я населення.

Інший учасник справи не скористався своїми правами на подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу протягом строку, встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Провадження у суді касаційної інстанції

06 березня 2023 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 28 квітня 2023 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, витребував справу із суду першої інстанції.

14 червня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи

Суди встановили, що 31 липня 2018 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов виклик щодо відсутності газопостачання у будинку АДРЕСА_2 . Згідно з аварійною заявкою від 31 липня 2018 року № 1450 працівники АТ «Дніпрогаз» обстежили газопровід у будинку АДРЕСА_2 та виявили, що невідома особа перекрила кран на газопроводі - вводі в будинок.

Газопостачання припинено у зв`язку з ліквідацією аварії та проведенням ремонтно-відновлювальних робіт. Фахівці АТ «Дніпрогаз» встановили заглушку на газопроводі - вводі в будинок, що підтверджується актом від 31 липня 2018 року № 1115 про припинення газопостачання до квартир АДРЕСА_7 .

ОСОБА_1 28 вересня 2018 року подала заявку про відновлення газопостачання.

У відповіді АТ «Дніпрогаз» від 24 жовтня 2018 року зазначено, що оскільки індивідуальні відключаючи пристрої до кожної квартири відсутні, припинення газопостачання під час проведення робіт здійснюється на газовий стояк, що обумовлює можливість наступного відновлення газопостачання за умови надання доступу до всіх квартир на стояку. Газопостачання до квартир №№ 1- АДРЕСА_8 буде відновлено після надання доступу до всіх квартир будинку, усунення порушень та проведення опресування внутрішньобудинкового газопроводу.

Згідно з актами від 24 грудня 2020 року, від 22 квітня 2021 року, від 20 серпня 2021 року відсутній доступ працівника АТ «Дніпрогаз» до газових приладів, що перебувають у квартирах АДРЕСА_4 . Під час здійснення контрольного опресування повітрям системи газопостачання виявлена її негерметичність (падіння тиску), що унеможливлює відновлення газопостачання.

Відповідно до наданого розрахунку фінансового стану особового рахунку ОСОБА_1 заборгованість за розподіл природного газу за період з січня 2020 року до вересня 2022 року становить 101,79 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Так, у частині другій статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У частині першій статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи таке.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Предметом спору у справі є поновлення надання послуг із газопостачання та зобов`язання виключити безпідставно нараховану заборгованість.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, зокрема, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій 31 липня 2018 року припинено газопостачання внаслідок аварії. У подальшому відповідач не відновив газопостачання, неодноразові звернення до нього залишилися без належного реагування, тому позивач тривалий час позбавлена можливості на нормальні умови життя.

Заперечуючи проти заявлених вимог, АТ «Дніпрогаз» зазначило, що воно забезпечує не лише фізичне транспортування газу до позивача, а і комплекс інших дій, які полягають у забезпеченні споживача (позивача) доступом до газорозподільної системи належної потужності на підставі укладеного між оператором ГРМ та споживачем договору. З огляду на те, що власники квартир АДРЕСА_4 не надали доступу представникам АТ «Дніпрогаз» для перевірки газопроводу на безпеку, а також на предмет відсутності витоків газу у точках підключення газового обладнання до діючого газопроводу, що є порушенням Правил безпеки систем газопостачання, то відсутні підстави для відновлення позивачу газопостачання.

У поясненнях на позовну заяву ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» вказувало, що відповідно до ліцензійних умов АТ «Дніпрогаз» виконує функції газорозподільного підприємства, зокрема облік газу, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв, лічильників газу та технічні види робіт з припинення та відновлення подачі природного газу, локалізації ліквідації аварійних ситуацій тощо. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не має стосунку до припинення газопостачання за адресою позивача.

У постанові Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі № 200/7534/19 викладено висновок про те, що «відносини між газопостачальними організаціями та громадянами-споживачами газу регламентуються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем)».

У пункті 3 розділу I Правил постачання природного газу передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором (пункт 2 розділу III Правилпостачання природного газу).

Вказана правова норма кореспондує зі статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу», якою передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

У справі, що переглядається, встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач є споживачем послуг із газопостачання щодо об`єкта - квартири АДРЕСА_1 , у якій вона проживає.

За статтею 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 частини другої статті 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний: вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи; вживати заходів для підвищення раціонального використання енергоресурсів та охорони довкілля під час здійснення своєї господарської діяльності; вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

Згідно з пунктом 5.7 Правил безпеки систем газопостачання підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; незабезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; невідповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Суди встановили, що 31 липня 2018 року до аварійно-диспетчерської служби АТ «Дніпрогаз» надійшов виклик щодо відсутності газопостачання у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з аварійною заявкою від 31 липня 2018 року № 1450 працівники АТ «Дніпрогаз» обстежили газопровід у будинку АДРЕСА_2 та виявили, що невідома особа перекрила кран на газопроводі - вводі в будинок.

Газопостачання припинено у зв`язку з ліквідацією аварії та проведенням ремонтно-відновлюваних робіт. Фахівці АТ «Дніпрогаз» встановили заглушку на газопроводі - вводі в будинок, що підтверджується актом від 31 липня 2018 року № 1115 про припинення газопостачання до квартир №№ 1 - АДРЕСА_8 .

ОСОБА_1 28 вересня 2018 року подала заявку про відновлення газопостачання.

Законність підстав відключення споживачів від газопостачання позивач не заперечує, разом із тим предметом позову у цій справі є, зокрема, зобов`язання відновити надання послуг з розподілу (доставки) природного газу (газопостачання) в квартиру АДРЕСА_1 .

Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування (пункт 5 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

У пункті 6 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

У пункті 9 розділу ХІІІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що у разі виникнення аварії або надзвичайної ситуації, яка загрожує безпеці функціонування ГРМ, Оператор ГРМ негайно вживає заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ згідно з планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, розробленим відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 8.13 Правил безпеки систем газопостачання роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватися експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств (службою аварійно-відновлювальних робіт та/або службою підземних газопроводів) після локалізації аварійної ситуації. Після усунення причин аварійних відключень газових мереж споживачів в населених пунктах газорозподільне підприємство повинно відновити подачу газу в газові мережі з дотриманням вимог порядку пуску газу, який затверджується керівником газорозподільного підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відновити надання послуги газопостачання, суди керувалися тим, що причини (порушення) припинення розподілу (постачання) природного газу не усунуто. Такі висновки судів ґрунтувалися лише на твердженнях відповідача, що свідчить про порушення вимог частини шостої статті 81 ЦПК України, якою визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас суди не спростували доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем покладених на нього обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 185/2596/20 викладено висновок про те, що «споживач є слабшою стороною в зобов`язанні, він підлягає особливому правовому захисту і це звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і дію принципу свободи договору. Також звуження дії цих принципів відбувається з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності та розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між інтересом виконавця (суб`єкта господарювання, який виконує роботи або надає послуги) та охоронюваними законом інтересами споживачів. Одночасно держава убезпечує і добросовісного виконавця послуг від можливих зловживань з боку споживачів».

Суди не перевірили та, відповідно, не спростували доводи позивача, що акти про відсутність допуску до квартир викликають сумніви у їх достовірності, оскільки складені лише одним представником Оператора ГРМ, а графи «споживач» та «свідки» не заповнені. Отже, доводи позивача, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, а саме існування факту недопуску працівників АТ «Дніпрогаз» для огляду газового обладнання власниками (мешканцями) квартир АДРЕСА_4 , на підставі недопустимих доказів, суди не спростовували, тому висновки судів в цій частині є необґрунтованими.

Зазначене свідчить про те, що суди повно та всебічно не дослідили обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосували норми матеріального права, тому дійшли передчасних висновків про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відновити надання послуги газопостачання.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» наголошено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2020 року у справі № 552/3332/19 виклав висновок про те, що «будучи монополістами у сфері надання послуг із газопостачання, постачальники не повинні зловживати своїми правами, відключення споживача від газопостачання можливе лише за наявності законних підстав».

Колегія суддів зазначає, що газопостачання використовується споживачем із метою задоволення власних побутових потреб у газі, а тому відмова у відновленні газопостачання, яке припинено 31 липня 2018 року, вказує на порушення та обмеження побутових потреб позивача та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, маючи на утриманні неповнолітню дочку.

Приєднуючись до типового договору на постачання (розподіл) природного газу, добросовісно виконуючи його умови, позивач мала правомірне очікування на безперервне постачання та розподіл природного газу.

Суди не спростували доводи позивача, що відповідач не вживав заходів до ліквідації аварії та усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством, а також не позбавлений можливості спонукати недобросовісних власників квартир АДРЕСА_4 до виконання умов договору в частині надання доступу до газового обладнання, якщо вважав за потрібне його отримати задля відновлення надання послуг, проте таких дій він не вчинив. Покладення обов`язку забезпечення доступу до квартир інших споживачів на позивача є неправомірним, оскільки не передбачено нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Суди не перевірили доводи позивача та не встановили, чи була технічна можливість здійснити пуск газу саме до квартири позивача.

Водночас встановлення цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення заявленого у справі спору.

Суди не дослідили належним чином аргументи учасників судового процесу, не встановили всі факти, що входять до предмета доказування. Так, суди не з`ясували, чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано позицію відповідача, належними й допустимими доказами та чи доведені вони, чи відповідає позбавлення позивача газопостачання з 2018 року переслідуваній відповідачем меті - забезпечення безпеки систем газопостачання, чи можливо було ліквідувати аварію та провести ремонтно-відновлювані роботи (усунути витоки газу) з 2018 року без доступу до квартир АДРЕСА_4 , чи дійсно мешканці (власники) зазначених квартир з 2018 року перешкоджають у доступі до газового обладнання у цих квартирах.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів»).

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держава має позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться судами для обґрунтування оскарженого заходу, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Суди під час розгляду справи по суті не звернули уваги на баланс інтересів сторін спору, не дослідили на предмет пропорційності втручання у право позивача на нормальне життя, яка виховує неповнолітню дочку. Питання щодо припинення користування газопостачанням у контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням обставин щодо можливості відновити припинену не з вини позивача послугу та вчинення відповідачем всіх можливих дій з метою виконання своїх обов`язків.

Отже, судам слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд керується конкретними обставинами справи, з урахуванням принципу пропорційності у цивільному судочинстві та дотриманням розумного балансу інтересів сторін.

Наведене дає підстави для висновку про неповне встановлення судами фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Під час вирішення заявлених у справі вимог ОСОБА_1 як споживача, яка добросовісно виконувала свої обов`язки, суди також повинні врахувати, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості виключно на підставі індивідуальних договорів між виконавцем та побутовим споживачем.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Крім того, судам належить перевірити доводи АТ «Дніпрогаз», що відповідач як суб`єкт господарювання, якого позбавили функцій з 01 червня 2023 року здійснювати діяльність з розподілу природного газу, позбавлений статусу оператора ГРМ та можливості вчиняти будь-які дії на газорозподільній системі, а з 01 червня 2023 року внаслідок зупинення дії ліцензії договір розподілу природного газу з ОСОБА_1 розірвано.

Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 31 травня 2023 року № 972 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Дніпрогаз» зупинено дію ліцензії, з 01 червня 2023 року позбавлено функцій здійснювати діяльність з розподілу природного газу та статусу оператора газорозподільної мережі і можливості вчиняти будь-які дії на газорозподільній системі (зокрема щодо відновлення розподілу газу).

Згідно з пунктом 1 вказаної постанови НКРЕКП від 31 травня 2023 року зупинено АТ «Дніпрогаз» дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 19 червня 2017 року № 816, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію.

За пунктом 2 зазначеної постанови НКРЕКП від 31 травня 2023 року № 972 зобов`язано АТ «Дніпрогаз» до 31 грудня 2023 року передати грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме), належне АТ «Дніпрогаз» на праві власності, для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі - ТОВ «Газорозподільні мережі України») невиконаних АТ «Дніпрогаз» зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ «Дніпрогаз» з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходу державного контролю НКРЕКП діяльності АТ «Дніпрогаз» у 2021-2023 роках, зокрема: кошти, що підлягають коригуванню за результатами заходів державного контролю; на баланс ТОВ «Газорозподільні мережі України» вузли обліку природного газу, що є на балансі АТ «Дніпрогаз», у тому числі тих, що були встановлені (замінені).

У пункті 6 постанови НКРЕКП від 29 грудня 2023 № 2628 «Про внесення змін до деяких постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» в абзаці першому пункту 2 постанови НКРЕКП від 31 травня 2023 року № 972 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Дніпрогаз» слово та цифри «грудня 2023» замінено словом та цифрами «грудня 2024».

Згідно з повідомленням ТОВ «Газорозподільні мережі України» на офіційній сторінці в мережі Інтернет (https://grmu.com.ua/) указане товариство надає послуги (розподіляє газ) згідно з усіма ліцензійними вимогами в місті Дніпрі; до НАК «Нафтогаз України» увійшло АТ «Дніпрогаз».

Відповідно до повідомлення АТ «Дніпрогаз» на офіційній сторінці в мережі Інтернет (https://dpg.naftogaz.com) з 01 червня 2023 року згідно з постановою НКРЕКП від 31 травня 2023 року № 971 провадження господарської діяльності з розподілу/доставки природного газу у місті Дніпрі та Дніпровському районі здійснює новоутворена Дніпровська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Таким чином, судам, за наявності правових підстав, необхідно вирішити питання щодо залучення до участі у справі правонаступника відповідача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання відновити надання послуги газопостачання ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права, тому вони підлягають скасуванню в зазначеній частині з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц).

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року скасувати в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання відновити надання послуги з газопостачання, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік