Справа № 464/3198/23 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/3096/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю : ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Горбань О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування вимог покликалася на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Єрмаково Сургутського району Тюменської області РСФСР. Ще до реєстрації шлюбу у неї і ОСОБА_3 народилось двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

08 жовтня 1990 між нею та ОСОБА_3 , уродженцем м.Львова зареєстровано шлюб.

22 березня 1990 до реєстрації шлюбу на ім`я її чоловіка було видано ордер на житлове приміщення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У жовтні 1990 році вона переїхала проживати до Львова де і проживає по даний час.

До жовтня 2001 року вона зі своєю сім`єю проживала за адресою АДРЕСА_1 , однак у зв`язку із відчуженням вказаної квартири, та придбанням іншої з жовтня 2001 року проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Починаючи з 1990 року тобто з часу фактичного проживання на території України, її місце проживання офіційно зареєстровано не було та з різних причин не було набуто громадянства України, хоча відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» у неї були всі наявні підстави для його набуття, так як вона станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України.

В квітні 2023 року, вона звернулася до органів міграційної служби з метою оформлення набуття громадянства України, та отримання паспорта громадянина України відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство».

Листом від 27 квітня 2023 року Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повідомило її, що відповідно до п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, або документів що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, у зв?язку із тим, що починаючи з 1990 року, тобто з часу початку фактичного постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року необхідне відповідне судове рішення про встановлення вказаного факту, вона змушена звернутися до суду із вказаною заявою про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року включно. Рішення суду про встановлення юридичного факту необхідне для оформлення набуття громадянства України, та отримання відповідного паспорта громадянина України.

Просила встановити факт постійного проживання її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки селища Єрмаково Тюменської області Російської Федерації, на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України", а саме 13 листопада 1991 року.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що незважаючи на тривалий час проживання починаючи з 1990 року на території України, ОСОБА_1 з різних причин не було набуто громадянства України, хоча відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» у неї були і є наявні всі підстави для його набуття, так як вона станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України.

Вказує, що в квітні 2023 року, ОСОБА_1 звернулася до органів міграційної служби з метою оформлення набуття громадянства України, та отримання паспорта громадянина України відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство»,

Стверджує, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Просить рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Горбань О.В. на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 08 жовтня 1990 році зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 від 23 жовтня 1990 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 станом на 06 березня 1988 по 12 квітня 1992 працювала на посаді кухара у російській федерації.

Відповідно до Ордера серії ГО №005002 ОСОБА_3 надано ордер на житлове приміщення, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу із рішення ВК ЛМРНД №120 від 22 березня 1990 дозволено обмін житлової площі.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 28 липня 1994 квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної, сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 . Відповідно до Договору купівлі - продажу вищевказану квартиру продано 02 жовтня 2001 року.

Відповідно до акту від 20 листопада 2001 року затвердженим директором ЛКР «Новий Львів» ОСОБА_8 - ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1 без реєстрації.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 02 жовтня 2001 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 придбано квартиру АДРЕСА_5 .

Згідно акту №ІІ/174 від 30 вересня 2019 складеного комісією ЛКП «Житловик-С» ОСОБА_1 , проживає разом з чоловіком ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №2732 від 30 вересня 2019 виданої ЛКП «Житловик-С» ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 , без реєстрації.

Відповідно до акту від 03 квітня 2023, складеного комісією ОСББ «Угорська 21» ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації з 2001 року по даний час.

Відповідно до довідки виданої Ліцеєм №80 Львівської міської ради від 31 березня 2023 №49 ОСОБА_4 з 1993 року по 2001 рік навчався в спеціалізованій середній школі АДРЕСА_6 .

Відповідно до довідки виданої ліцеєм №80 Львівської міської ради від 31 березня 2023 №50 ОСОБА_4 з 1993 року по 2002 рік навчалась в спеціалізованій середній школі АДРЕСА_6 .

Відповідно до довідки №2043/40/01/08/19 від 07 жовтня 2019 виданої Сихівським ВП ГУНП у Л/о вбачається, що ОСОБА_1 01 жовтня 2019 зверталась в відділ поліції з приводу втрати паспорта.

Крім того, допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судовому засіданні показали, що заявниця ОСОБА_1 з 1990 року постійно проживала у м. Львові та за межі України не виїжджала.

Закон України «Про громадянство» відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Згідно 3 пунктом 2 частини першої статті 6 Закону України «Про громадянство» громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року, «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 р. (в редакції Указу Президента № 588/2006 від 27.07.2006 р.) з метою організації виконання Закону України «Про громадянство» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі «Порядок»). Цей Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України, за яким: для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України або виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом ІІ цього Порядку (пункт 1 Порядку); заява з питань громадянства складається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником (пункт 3 Порядку); заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні (пункт 4 Порядку).

Згідно з пунктом 24 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами «а» «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Згідно з підпунктом «а» пункту 7 Порядку встановлення незалежності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відмовляючи в задоволенні зави, суд першої інстанції дійшов до висновку, що надані заявником докази не є безспірними доказами підтвердження факту постійного (безперервного) її проживання на законних підставах на території України станом на 24 серпня 1991 року, з огляду на те, що до матеріалів справи долучено копію трудової книжки в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 06 березня 1988 по 12 квітня 1992 вона працювала на посаді кухара у російській федерації.

Окрім цього, відмову в задоволенні заяви суд першої інстанції обгрунтовував тим, що допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що він являється чоловіком заявниці. Показав, що його дружина працювала на вахті в російській федерації та після того, як вони переїхали проживати до м.Львова у 1990 році, остання один місяць літала на роботу, а на наступний місяць поверталась до додому в м.Львів.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні зави ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги, що статтею 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законом не передбачено.

Отже предметом доказування у справах про встановлення факту постійного проживання на території України для подальшого набуття громадянства України є обставина постійного проживання саме станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року на території України, на що правильно наголосив суд першої інстанції.

Однак відомості про те, що заявниця залишала територію України разово у приватних справах на строк, що перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів, в матеріалах справи відсутні.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття нею громадянства України.

Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання ОСОБА_1 громадянства України у встановленому законом порядку.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання ОСОБА_1 громадянства України.

Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, зокрема факту триваючого проживання на території України, створення сім`ї, проживання з чоловіком, народження дітей та їхнє навчання в школі в м. Львові, отримання ордеру на житлове приміщення у м.Львові, довідку № 2732 про проживання заявниці у м.Львові, та інші докази, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов висновку про те, що заявником на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які у сукупності свідчать про постійне проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки селища Єрмаково Тюменської області Російської Федерації, на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України", а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, дійшов помилкового висновку про недоведеність факту постійного проживання заявника на законних підставах на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року..

За таких обставин апеляційна скарга заявника підлягає задоволенню, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2023 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки селища Єрмаково Тюменської області Російської Федерації, на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України", а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 березня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.