Справа № 277/1579/23
Номер рядка звіту 55
РІШЕННЯ

іменем України

"29" травня 2024 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів)

ВСТАНОВИВ

Представник позивача адвокат Щербак О.Г. звернувся до Ємільчинського районного суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 62742,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_3 в період з 03.08.2020 року по 05.05.2021 року на поточний рахунок ОСОБА_4 було помилково перераховано 62742,98 грн.

ОСОБА_3 звертався до відповідача щодо повернення помилково сплачених коштів у розмірі 62742,98 грн. Відправлення не було отримано на пошті та повернулося відправнику.

Позивач вважає, що відповідач отримав 62742,98 грн. без достатньої правової підстави і тому повинен їх повернути.

31.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі мотивуючи тим, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення коштів, є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на факт виконання зобов`язань, що існували між сторонами.

Вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем не визнаються з тих причин, що відповідні кошти, на які посилається позивач, були сплачені останнім не безпідставно, а в рахунок оплати товарів, які подальшому йому були поставлені, про що свідчать відповідні видаткові накладні, за якими відбувалися оплати, а також скрін-шоти з електронного листування щодо замовлення товарів, за які відбувалися оплати.

Відповідач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та поставив на адресу позивача товари, за які були здійснені оплати. Факт отримання таких речей позивачем підтверджується поміж іншого скрін-шотами з сайту позивача, на якому були розміщені (для перепродажу) товари, які були поставлені відповідачем.

Враховуючи той факт, що оспорювані суми не є безпідставно отриманими коштами, а є коштами за поставлений товар, на думку представника відповідача, відсутні правові підстави щодо їх стягнення з відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ксерокопій платіжних інструкцій: №0.0..1 від 03.08.2020 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 452,80 грн., призначення платежу: оплата за товар; №0.0..1 від 03.08.2020 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 2251,65 грн. призначення платежу: оплата за товар; №0.0..1 від 03.08.2020 ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 7465,54 грн., призначення платежу: оплата за товар; №0.0..1 від 19.03.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 9723,16 грн., в пункті призначення платежу зазначено ОСОБА_5 ; №0.0..1 від 19.07.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 4930,00 грн., призначення платежу: Борівський Motopulse; №0.0..1 від 09.09.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 2588,86 грн. у пункті призначення платежу зазначено: ФОПО-02825 Борівський Motopulse, №0.0..1 від 16.04.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 14161,61 грн. у пункті призначення платежу зазначено: Борівський Motopulse; №0.0..1 від 09.09.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 1702,77 грн., у пункті призначення платежу зазначено Борівський Motopulse ФОПО-02825; №0.0..1 від 11.06.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 3027,66 грн., у пункті призначення платежу вказано: Борівський Motopulse; №0.0..1 від 09.09.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 209,82 грн., у пункті призначення платежу зазначено Борівський мотопульс ФОПО-02888; №0.0..1 від 12.07.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 4338,29 грн., у пункті призначення платежу зазначено ОСОБА_6 ; №0.0..1 від 28.07.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 5475,78 грн., у пункті призначення платежу зазначено Борівський мотопульс; №0.0..1 від 28.07.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 1444,08 грн., у пункті призначення платежу зазначено Борівський мотопульс та №0.0..1 від 05.05.2021 року ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_4 здійснено платіж в сумі 4970,96 грн. у пункті призначення платежу зазначено Борівський мотопульс. (а.с. 5-11).

Відповідно до ксерокопій видаткових накладних: №ФОПО-02136 від 26.07.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_7 запчастини на загальну суму 5745,78 грн.; №ФОПО-00882 від 05.05.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_7 запчастини на загальну суму 4970,96 грн.; №ФОПО-02888 від 09.09.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_8 запчастини на суму 209,82 грн.; №ФОПО-02123 від 28.07.2020 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_7 запчастини на загальну суму 452,80 грн.; №ФОПО-02586 від 13.04.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_7 запчастини на загальну суму 14161,61 грн.; №ФОПО-02159 від 27.07.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_7 запчастини на загальну суму 1444,08 грн.; №ФОПО-00310 від 18.03.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_7 запчастини на загальну суму 9723,16 грн.; №ФОПО-02825 від 06.09.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_8 запчастини на загальну суму 2588,86 грн.; №ФОПО-02876 від 08.09.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу ОСОБА_8 запчастини на загальну суму 1702,77 грн.; №ФОПО-01875 від 16.07.2020 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу Миколаїв Мотопульс запчастини на загальну суму 2251,67 грн.; №ФОПО-01875 від 12.07.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу Миколаїв Мотопульс запчастини на загальну суму 4338,29 грн.; №ФОПО-01428 від 11.06.2021 року постачальник ФОП ОСОБА_4 відправив одержувачу Миколаїв Мотопульс запчастини на загальну суму 3027,66 грн. (а.с. 38-39, 45, 47, 49, 54, 56, 58, 61, 63, 66, 68, 72).

Відповідно до скріншотів із сайту «Motopulse» деякі запчастини, які були придбані у ФОП ОСОБА_4 розміщені на цьому сайті для продажу. (а.с. 41-44, 46, 48, 50-53, 57, 59-60, 62, 64-65, 67, 69-71, 73).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Отже, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у вигляді розірвання договору.

Відтак, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст.1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 ст. 11, частин 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, постанова від 21.02.2020 року у справі №910/660/19.

Згідно із доказами у справі, між сторонами існували певні усні домовленості щодо купівліпродажу запчастин, що підтверджується ксерокопіями видаткових накладних та ксерокопіями платіжних інструкцій, у яких у пункті призначення платежу, зокрема зазначено «оплата за товар».

Як зазначає Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.04.2024 року у справі №127/12240/22 тлумачення ст.ст.1212, 1215 ЦК свідчить, що при визначенні того, чи підлягають поверненню потерпілій особі безпідставно набуті кошти, слід враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема добросовісності.

Безпідставно набуті кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перераховував відповідачу кошти тривалий час, в період з 03.08.2020 року по 05.05.2021 року, регулярно, різними сумами. Оскільки позивач не був зобов`язаний перераховувати кошти з огляду на відсутність договірних відносин із відповідачем щодо купівлі-продажу запчастин, а також будь-яких інших зобов`язань, проте здійснював ці платежі протягом тривалого часу, регулярно, його поведінка щодо вимоги повернення цих коштів є вочевидь суперечливою та недобросовісною.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно зі ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як передбачено ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач отримав 62742,98 грн. без достатньої правової підстави і тому повинен їх повернути, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Будь-яких клопотань щодо витребування додаткових доказів чи призначення експертиз ні позивач, ні його представник не заявляли.

Крім того позивачем, представником позивача не надано відповіді на відзив та не спростовано будь-яким іншим чином доводів представника відповідача про те, що відповідні кошти на, які посилається позивач, були сплачені ним на рахунок відповідача не безпідставно, а в рахунок оплати товарів, які подальшому йому були поставлені.

Таким чином у задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.11, 509, 1212 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 03 червня 2024 року.

Суддя: В. В. Заполовський