ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2878/23
Провадження №2/477/173/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участю секретаря судового засідання Резуник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицинівської сільської ради Миколаївської області

про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти заборону (архівний запис) з нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , архівний номер:139419NIKOLAEV10, Архівна дата: 04.05.1998, дата виникнення: 08.08.1985, № реєстру:11713-65, внутр. №3Е01412526 ЕF312В382В, коментар: №6 с. Прибузьке Ж. р-на., зареєстрований 27.06.2006 10:51:39 за №3384700 реєстратором: Вітовська державна нотаріальна контора.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Вказане право позивачем набуто на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 1992 року, укладеного між ним та агрофірмою «Прибужжя», на підставі якого виконавчим комітетом Прибузької сільської ради було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з подальшою реєстрацією такого права в КП «Миколаївське бюро технічної інвентаризації».

При зверненні до уповноваженої особи у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо внесення відомостей до реєстру речових прав про належне ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та встановлено, що 27 червня 2006 року реєстратором Вітовської державної нотаріальної контори на підставі повідомлення №б/н від 08 серпня 1985 року, поданого колгоспом «Прибузький» було внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження відносно житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 де власником вказано ОСОБА_2 .

Вказує, що ОСОБА_2 жодного відношення до його будинку не має, та така особа ніколи в ньому не проживала. Даний будинок було надано позивачу у користування 1980 року, а в подальшому на підставі цивільно-правової угоди придбано ним у правонаступника колгоспу « ОСОБА_3 ».

Зазначає, що особа за ім`ям та по-батькові, що вказане у відповідному реєстрі обтяжень, дійсно у період з 1976 по 1979 роки проживала у вказаному будинку та мала прізвище ОСОБА_4 та станом на день виникнення обтяження у належному позивачу будинку не проживала.

Наявність заборони відчуження майна позивача порушує його право вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак для захисту порушеного права власності, він звернувся з даним позовом до суду, в якому просив зняти заборону відчуження об`єкту нерухомого майна.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання 21 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Представник відповідача у судове засідання 21 травня 2024 року не з`явився, надіславши раніше до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Своїх пояснень, заперечень чи міркувань з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

З`ясувавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно частини другої статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 1992 року ОСОБА_1 придбав, а агрофірма «Прибужжя», від імені якої діяла ОСОБА_5 продало житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказаний договір 15 квітня 1992 року посвідчено секретарем виконавчого комітету Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

За змістом пункту 2, 4 вказаного договору вбачається, що будинок, розташований по АДРЕСА_1 на підставі запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області належить агрофірмі «Прибужжя». Під час укладення договору продавець свідчив про те, що відчужуваний будинок нікому іншому не проданий, не подарований, під заставою, у спорі та під забороною не перебуває.

04 листопада 1998 року, на підставі рішення виконавчого комітету Прибузької сільської ради від 04 серпня 1998 року, виконавчим комітетом Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, що був об`єктом договору від 15 квітня 1992 року, за яким було посвідчено, що ОСОБА_1 на праві особистої власності набув право на вказаний будинок.

Цього ж дня, комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» вчинено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі, про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, реєстровий №87 записаний у книгу №2.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вказане, житловий будинок, набутий у власність ОСОБА_1 на даний час знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 09 серпня 2023 року, відомості про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 було внесено до реєстру речових прав.

У свою чергу з наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що 27 червня 2006 року Вітовською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення №б/н від 08 серпня 1985 року за повідомленням колгоспу «Прибузький» до реєстру обтяжень внесено відомості про заборону на нерухоме майно житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 не має жодного відношення до належного позивачу житлового будинку, то наявність заборони на нерухоме майно, належне позивачу, порушує його права щодо здійснення права володіння нерухомим майном та посилаючись на те, що лише у судовому порядку він може захистити свої права, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до довідки Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 18 серпня 2023 року №2/384-02-42, у будинку по АДРЕСА_1 у період з 1976 по 1979 роки були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відомостей про проживання у вказаному будинку ОСОБА_2 та наявність у нього прав або обов`язків перед власником вказаного майна, як станом на день укладання договору купівлі-продажу від 15 квітня 1992 року, так і станом на даний час судом не встановлено.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в забороні відчуження майна позивача, матеріали справи а також надані документи не містять даних про необхідність в наявності даної заборони. Відповідно до відповіді відповідача, відомостей про будь-які договори застави, де предметом виступає будинок позивача, у нього немає, та жодних правовідносин між сторонами не значиться.

Вказане свідчить про те, що заборона відчуження майна позивача існує формально, чим обмежує права позивача вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном та є підставою для усунення перешкод в здійсненні ОСОБА_1 права користування і розпорядження своїм майном як це передбачено статтею 391 ЦК України.

При цьому суд вважає, що вказана заборона накладена на майно ОСОБА_1 без належних на те правових підстав, оскільки в судовому засіданні встановлено, що з 1992 року він володіє будинком на належній правовій підставі, тоді як спірний запис про обтяження було внесено у 2006 році, на підставі повідомлення від 1985 року відносно ОСОБА_2 , що підтверджує доводи позивача, щодо необґрунтованого обмеження його у праві власності.

Враховуючи наявність заборони відчуження майна позивача, накладеного згідно повідомлення колгоспу «Прибузький», та неможливістю її скасування в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про захист права власності шляхом скасування такої заборони, а відтак і про їх задоволення.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зняти заборону об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, яку внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі запису Вітовської державної нотаріальної контори від 27 червня 2006 року за №3384700, підстава обтяження - повідомлення б/н, 08.08.1985, К-п «Прибузький», архівний номер:139419NIKOLAEV10, Архівна дата: 04.05.1998, дата виникнення: 08.08.1985, №реєстру:11713-65, внутр. №3Е01412526 ЕF312В382В, коментар: №6 с. Прибузьке Ж. р-на.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач Галицинівська сільська рада Миколаївської області, 57286, с. Галицинове Миколаївського району Миколаївської області, вул. Центральна, 1, ;

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО