Справа № 752/9687/24
Провадження №: 2-о/752/421/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Костюк В.О., розглянувши за правилами окремого провадження справу у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла спільна заява ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 (далі - заявники), в якій останні просили розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького району м. Києва 14 липня 2018 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 14 липня 2018 року зроблено актовий запис № 1336 (свідоцтво про шлюб від 14 липня 2018 року серія НОМЕР_1 ).

В обгрунтування поданої заяви заявники послались на те, що 14 липня 2018 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу в них народились двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Фактичні шлюбні відносини між заявниками на теперішній час припинені та, на переконання заявників, не можуть бути поновлені, спільного господарства не ведуть. Згоди щодо визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя та виховання дітей того з батьків, з ким будуть проживати діти, та розмір аліментів, заявники досягли, про що уклали нотаріально посвідчений договір про утримання та виховання дітей від 27 липня 2023 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року відкрито окреме провадження та призначено судове засідання..

В судове засідання 03 червня 2024 року заявники не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали суду спільну письмову заяву з проханням розглянути справу за їх відсутністю, спільну заяву про розірвання шлюбу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, судом встановлено таке.

14 липня 2018 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу остання змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_7 », про що Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 1336 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , оригінал якого долучено до спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане 27 квітня 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 , видане 16 червня 2021 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)).

Як вбачається з наданою суду копії договору про виховання та утримання дітей від 27 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - батьки), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Даровським І.І. та зареєстрованого у реєстрі за № 1464, батьки, з - поміж іншого, досягли згоди щодо того, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з матір`ю, батько буде проживати окремо від матері та дітей, що за домовленістю батьків не може вважатися перешкодою для реалізації батьком прав і обов`язків з виховання та утримання дітей, а також між батьками було досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які батько дітей має сплачувати на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між заявниками, суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому статтею 109 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. (частина друга статті 109 СК України).

У відповідності до частини третьої тієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно частини четвертої статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

При цьому, суд зазначає, що згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (статті 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Згідно зі статтями 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що заявники досягли згоди щодо істотних умов утримання дітей та визначення їх місця проживання і виховання шляхом укладення 27 липня 2023 року нотаріального посвідченого договору про виховання та утримання дітей.

Також судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, діти залишаються проживати разом з матір`ю.

Більш того, у суду не виникає сумнівів, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Оскільки шлюбні відносини між подружжям припинені, наміру їх відновлювати у заявників не має, останні проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, впродовж місяця з дня звернення до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу (01 травня 2024 року) не виявили бажання її відкликати, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, відповідно, наявні правові підстави для задоволення спільної заяви подружжя та розірвання шлюбу між ними.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1336 від 14 липня 2018 року (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 14 липня 2018 року) - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова