КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2357/24
Провадження № 2/552/1850/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2024 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі Цимбалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими,-

В С Т А Н О В И В:

16.04.2024 року до Київського районного суду м.Полтави звернулася ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОП ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими. В позовній заяві вказувала на те, що 05.01.2021 року наказом № 1 від 04.01.2021 ФОП ОСОБА_2 її прийнято на роботу кухарем. Через військову агресію РФ проти України вона змушена була покинути своє місце проживання у м.Слов`янськ Донецької області. У січні 2022 року для влаштування на нове місце роботи, вона хотіла направити заяву на звільнення з роботи за власним бажанням. Проте, роботодавець в телефонному режимі повідомив, що звільнить робітника з власної ініціативи. В подальшому відповідач на зв`язок не виходив. Після переїзду з м.Слов`янськ до м.Полтава, вона звернулася до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості для припинення трудових відносин. Проте, листом центру зайнятості від 04.03.2024 року №16/46/270-24 їй роз`яснено, що припинення трудового договору неможливе, оскільки діяльність ФОП ОСОБА_2 припинено 31.01.2022 року, про що їй не було відомо. Трудові відносини між нею та відповідачем фактично припинені, проте вона позбавлена можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує її конституційні права. В зв`язку з чим просила суд визнати трудові відносини між нею та ФОП ОСОБА_2 припиненими з 31.01.2022 року.

17.04.2024 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевченко Л.О. не з`явилися, попередньо надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не відомі.

За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін.

Судом встановлено, що 05.01.2021 наказом № 1 від 04.01.2021 ФОП ОСОБА_2 позивачку ОСОБА_1 прийнято на роботу кухарем, що підтверджується відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб виданої органом ПФУ.

Запис про прийняття на роботу у трудову книжку не здійснювався, оскільки пунктом 1 ст. 48 КЗпП України передбачено, що облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Після переїзду з м. Слов`янськ до м. Полтава, позивачка звернулася до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості (далі - центр зайнятості) для припинення трудових відносин в порядку передбаченому підпунктом 1 пункту 19 постанови КМУ від 30.03.2023 № 466 Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу.

Проте, листом центру зайнятості від 04.03.2024 № 16/46/270-24 ОСОБА_1 роз`яснено, що припинення трудового договору неможливе, оскільки діяльність ФОП ОСОБА_2 припинено 31.01.2022 року, про що позивачу не було відомо.

З повідомлення ГУ ДПС у Донецькій області від 25.03.2024 року вбачається, що інформація про звільнення з роботи ОСОБА_1 не значиться. Повідомлення про звільнення не подавалося. Ліквідаційну декларацію було подано ФОП ОСОБА_2 31.01.2022 року.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

У рішенні Конституційного Суду України від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004 зазначається, що свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ч. 2 ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті38, 39КЗпП України).

Частиною першою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до положень статей 47,48 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Правила ведення трудових книжок, внесення записів та їх виправлення у трудових книжках працівників мають виконуватися з урахуванням чітко визначених правил встановлених Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерством юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 (далі - Постанова).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з п. 2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Пунктом 4.1 Інструкції встановлено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи,на даний час позивач не має фактичної можливості направити поштою заяву про звільнення, оскільки листування з територіями, де ведуться активні бойові дії не здійснюється.

Усі визначені законодавством вимоги позивачем дотримано.

На теперішній час рішення про звільнення позивача з роботи відповідачем не прийнято, відповідний запис до трудової книжки не внесено.

Бездіяльність відповідача щодо не вирішення питання про звільнення позивача та невидача останньому належно оформленої трудової книжки порушують трудові права позивача, зокрема щодо подальшого працевлаштування.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, а також те, що трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, ОСОБА_1 на даний час позбавлена можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує її конституційні права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 273,ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст.ст.3, 22, 3 ,47 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , припиненими з 31.01.2022 року.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено та підписано 30.05.2024 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко