ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/538/24

Провадження № 22-ц/4820/1128/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Дияк Я.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, (суддя Кутасевич О.Г.)

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без розгляду за заявою позивача відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

27 березня 2024 року представник відповідача МТСБУ ОСОБА_3 подав до суду заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Вказував, що МТСБУ, яке є відповідачем у справі, понесло витрати на професійну правничу допомогу, в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, в розмірі 2000 грн. Відповідно, просив стягнути з позивача на користь МТСБУ 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №683/538/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2000 грн витрат на правничу допомогу. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що представник МТСБУ подав до суду першої інстанції відзив, в розділі 6 якого, було зазначено, що в зв`язку з зверненням позивача до суду, МТСБУ було змушене звернутися за наданням правничої допомоги для представництва його інтересів під час розгляду судової справи, а розмір витрат, пов`язаних з оплатою такої допомоги складає 2000 гривень.

Зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу до відзиву було додано належні, допустимі і достатні докази: копії додаткової угоди №31 від 04.03.2024 до договору про надання послуг у сфері права №44/4/2022 від 12.08.2022, якою встановлено фіксований розмір гонорару за ведення справи 2000 грн, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №767 від 25.06.2012 та довіреність МТСБУ №6-01/167 від 20.12.2023. Вказує, що вищезазначені докази судом першої інстанції не досліджувалися і не оцінювалися, а оскаржувана ухвала не містить мотивів відхилення наданих доказів.

Крім того, вказує, що у відзиві МТСБУ звернуло увагу на те, що спір виник внаслідок неправомірних дій позивача, який звернувся до суду необґрунтовано, після отримання регламентних виплат. Разом з тим, судом першої інстанції доводи відповідача про те, що спір виник внаслідок неправомірних дій позивача відхилені не були. А тому, на думку, скаржника, суд погодився із такими доводами, що відповідно до вимог ст. ст. 133-134, 141-142 ЦПК України, було підставою для ухвалення рішення про компенсацію МТСБУ витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Вважає, що суд першої інстанції, виявивши надмірний формалізм щодо вирішення питання про наявність і достатність доказів на підтвердження факту і розміру заявлених МТСБУ витрат на правничу допомогу, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. До апеляційного суду представником відповідача ОСОБА_3 подано клопотання про слухання справи у відсутності представника МТСБУ.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Встановлено, що 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

08.03.2024 представником МТСБУ Шкляруком Р.В. подано до суду першої інстанції відзив, в якому, зокрема, вказано, що в зв`язку зі зверненням позивача до суду, МТСБУ було змушене звернутися за наданням правової допомоги для представництва його інтересів під час розгляду судової справи, а розмір витрат, пов`язаних з оплатою такої допомоги складає 2000 гривень. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи додано копії: довіреності МТСБУ №6-01/167 від 20.12.2023; додаткової угоди №31 від 04.03.2024 до договору про надання послуг у сфері права №44/4/2022 від 12.08.2022 року; свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю №767 від 25.06.2012 (а.с. 31, 41, 48).

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без розгляду за заявою позивача відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

У зазначеній ухвалі питання про розподіл між сторонами судових витрат не вирішувалося.

26.03.2024 представником МТСБУ Шкляруком Р.В. через систему Електронний суд подано заяву про стягнення з позивача на користь МТСБУ 2000 грн витрат на правничу допомогу.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів здійснення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Частиною шостою статті 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для вирішення питання про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18 саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21 зазначено, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

Встановлено, що заява відповідача про компенсацію здійснених ним судових витрат на професійну правничу допомогу містить доводи щодо необґрунтованості заявлених до МТСБУ вимог та відсутність підстав для покладення на МТСБУ обов`язку з відшкодування фактичного розміру заподіяної шкоди.

Разом з тим, така заява не обґрунтована тим, що такі дії позивача були винними та умисними й чим це підтверджується або те, що позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача.

У постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 757/49982/19 зазначено, що виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Посилання відповідача на те, що саме подання позивачем заяви про залишення його позову без розгляду, і є тією обставиною, яка підтверджує необґрунтованість дій позивача у даній справі, є помилковим, оскільки звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Для задоволення заявлених вимог відповідач повинен довести, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Таким чином, слід дійти висновку, що відповідачем МТСБУ не надано доказів, які б підтвердили необґрунтованість дій позивача у даній справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат на професійну правничу, а тому підстави для вирішення питання про покладення відповідних судових витрат на позивача відсутні.

Суд першої інстанції прийняв правильне судове рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог МТСБУ, однак допустив помилку при його мотивуванні.

З огляду на викладене вище, ухвалу суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали у редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай