Справа №279/6257/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л.А.
Категорія 56 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

10 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого: Павицької Т.М.

суддів: Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №279/6257/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Одночасно з поданням апеляційної скарги ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти дії щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами за рахунком НОМЕР_1 , застосовувати будь-які штрафні санкції за вказаним кредитним рахунком, здійснювати стягнення кредитних коштів за цим рахунком до набрання законної сили рішенням суду у справі №279/6257/24.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що 11 вересня 2024 року з вищевказаного рахунку відбулося списання грошових коштів в сумі 382 404,90 грн. Вказує, що вона будь-яких комбінацій та транзакцій не вчиняла. З даного приводу вона звернулася до відділення банку та на гарячу лінію, окрім цього звернулася до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області. Зазначає, що 12.09.2024 Коростенським РУП ГУНП в Житомирській області було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Вказує, що оскільки після списання коштів утворилася заборгованість, а вказаних вище рахунок є кредитним, банк списує відсотки за користування кредитними коштами. Вважає, що наявні підстави для забезпечення позову, оскільки його не забезпечення може істотно ускладнити виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За положеннями ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої ст.150 ЦПК України позов забезпечується також забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі №910/1200/20).

Будь-яких доказів у підтвердження своїх тверджень, що АТ КБ «ПриватБанк» має намір ухилитися від виконання рішення суду позивачем не надано.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, не встановлено необхідності, пропорційності та співмірності застосування заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, наявності об`єктивних обставин необхідності охорони матеріально-правових інтересів позивача та неможливості виконання судового рішення в майбутньому, тому колегія суддів доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволеною бути не може, оскільки метою забезпечення позову є гарантування належного і правильного виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 149-151, 259, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №279/6257/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді