ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/4740/23

провадження № 22-ц/4809/657/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Дуковського О.Л. (головуючий, суддя-доповідач),

Голованя А.М., Письменного О.А. (судді)

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 .

Розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 січня 2024 року, у складі головуючого судді Молонової Ю.В. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обгрунтування позову позивач вказував, що згідно з укладеного договору від 06.07.2010 позивач надав, а ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначав, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 17.07.2023 становить 39022,11 грн , яка складається із: 33481,35 грн. заборгованість за кредитом; 5540,76 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає рішення таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права, оскільки матеріалами справи доведено наявність неналежного виконання боржником зобов`язань.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції не відповідає вищезазначеним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2010 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв?язку з чим було укладено анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України (а.с.44).

Відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано карту, яка в подальшому пере випускалася неодноразово.

На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн , який в подальшому було змінено до 33000,00 грн та 05.10.2022 зменшено до 0,00 грн .

Видача картки та встановлення кредитного ліміту підтверджується довідками банку (а. с. 42,43).

Відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій погоджено розмір відсоткової ставки (а.с. 46-56).

20.06.2022 відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту, яким зокрема передбачена відсоткова ставка за кредитом, розмір комісії, пені та штрафів за порушення кредитних зобов`язань тощо (а.с.57-60).

За цим договором про надання банківських послуг відповідачка отримала кредит у розмірі до 1000,00 грн , у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 33000,00 грн , а 05.10.2024 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн . (а.с.42).

Звернувшись із даним позовом позивач вказував, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого банком нарахована заборгованість у розмірі 39022,11 грн., яка складається з: 33481,35 грн. заборгованість за кредитом; 5540,76 грн. заборгованість за відсотками.

Зазначена заборгованість підтверджується розрахунками заборгованості за договором від 06.07.2010 (а.с.8-26).

Крім того в матеріалах цієї справи міститься виписка за договором б/н за період з 06.07.2010 по 20.07.2023 про рух коштів по картці (а.с.23-41), з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами на власний розсуд.

Виписки з карткового рахунку за кредитними договорами є належними та допустимими доказами щодо кредитної заборгованості (тіла кредиту).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку AT КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості та про стягненні заборгованості за відсотками, суд першої інстанції посилається на недоведеність позовних вимог та наявності у відповідача кредитної заборгованості.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки не відповідають дійсності.

Матеріалами справи доведено, що відповідачка фактично використала надані позивачем кредитні кошти, а в добровільному порядку не повернула АТ КБ «ПриватБанк», а тому доводи позивача про повернення фактично отриманої суми кредитних коштів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачка не надала жодного доказу на спростування доводів позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1, 3, 4 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 6710,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 січня 2024 року - скасувати.

Позов АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.07.2010 у розмірі 39022,11 грн .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» () 6710,00 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення , у передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України

Головуючий О.Л. Дуковський

Судді: А.М. Головань

О.А. Письменний