Провадження № 2/638/1984/24
30 травня 2024 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого Аркатової К.В.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у вигляді вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу,
Відповідач є споживачем природного газу, а також є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме витягом з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Домоволодіння устатковане: агв, пг-4, плг, зареєстровано 1 особу.
На підставі виявленого порушення, представниками позивача лічильник газу в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , демонтовано та направлено на експертизу № 1031 від 13 квітня 2018 року в центр повірки промислових і побутових лічильників та приладів обліку АТ «Харківміськгаз», про що складено відповідні акт про виявлені порушення та протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, який підписаний представниками позивача та відповідача.
Для захисту лічильника від зовнішнього втручання до дня проведення експертизи представник АТ «Харківміськгаз» додатково опломбовує вхідні та вихідні патрубки лічильника газу та пакет пломбами газопостачальної організації та повідомляє споживачу про дату, час та місце проведення експертизи.
За підсумками експертизи 17 квітня 2018 року виявлено такі порушення:
- цілісність заводської пломби та повірочного тавра: пломба-заглушка не відповідає зразку заводу виробника, пошкодження має наслідки клейкого матеріалу;
- цілісність відлікового механізму: не вскривався;
- механічні пошкодження та інше: пошкодження корпусу ПЛГ не виявлено.
Висновки комісії: втручання в газовий лічильник.
Для ЗВТ, які визнані за результатами повірки такими, що не відповідають установленим вимогам відповідно до пп. 8 п. 3 Розділу IV Порядку, що затверджений наказом № 193 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України оформлюють довідку про непридатність ЗВТ за формою згідно з додатком 4 до Порядку.
Відповідно, складено акт експертизи та видано довідку ДП «Укрметртестстандарт» про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 39-1-4/1996 ЦСБ і 1053Е від 17.04.2018 року. За результатами, що ЗВТ не відповідає вимогам п.п. 6.4 Р50-071-98 «Лічильники газу побутові. Методи та засоби повірки». Підстави для визнання ЗВТ непридатним:
Брак за зовнішнім виглядом:
Зазначене вище підтверджує та є свідченням втручання у роботу лічильника газу з метою викривлення даних обліку природного газу та свідченням того, що облік газу відбувся з порушенням закону. Іншими словами, дані порушення є наслідком несанкціонованого втручання у лічильник газу та призвели до недостовірності показів. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації.
Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року прийнято позов до розгляду та призначене за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання.
Представник позивача АТ Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою, що свідчить про належне повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84).
Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Питання про заочний розгляд справи вирішено окремою ухвалою суду.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
06 листопада 2015 року набрали чинності «Правила постачання природного газу», затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, які регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Відповідно до п.1 розділу 1 Правил, ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини 3 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).
Відповідно до п. 2 розділу 3 Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 та п. 4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем).
Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.
Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Згідно з пунктом 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Із викладеного вбачається, що договори про надання комунальних послуг, в яких умови договору встановлюються в стандартних формах та є типовими для всіх контрагентів, відносяться до договорів приєднання. Згідно зі ст. 364 ЦК України, одна сторона по такому договору, яка надає комунальні послуги, пропонує умови договору в цілому, друга сторона не може пропонувати своїх умов та має вибір: чи приєднуватися до договору в цілому, чи не приєднуватися взагалі.
Факт споживання послуг - це є прояв волевиявлення другої сторони, який свідчить про приєднання до такого договору на тих же умовах, на яких споживаються комунальні послуги й усіма іншими споживачами.
Згідно з п. 10 Розділу ІІІ Правил, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів). Також відповідно до п. 3, 4 гл. 1 Розділу 10 Кодексу ГРМ на об`єкті споживача в точці вимірювання організовується єдиний комерційний вузол обліку газу (газовий лічильник). Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку газу.
Відповідно до п. 3 гл. 4 Розділу 9 Кодексу ГРМ, споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.
Крім цього, у разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.
Крім цього, відповідно до п. 6 гл. 3 Розділ 6 Кодексу ГРМ якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладення договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладення договору розподілу природного газу. Якщо додані до заяви про внесення змін до персоніфікованих даних або про укладення договору розподілу природного газу з новим власником об`єкта дані потребують уточнення, оператор ГРМ протягом 5 робочих днів з дня реєстрації заяви направляє споживачу (замовнику) письмовий запит щодо уточнення даних. За відсутності зауважень або після їх усунення оператор ГРМ протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви (або дати усунення зауваження) повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних.
Це є свідченням того, що саме на споживача послуг з газопостачання покладається законодавцем обов`язок щодо інформування оператора ГРМ про зміни персоніфікованих даних споживача цих послуг, а також на даний час відсутня жодна норма права, яка передбачає обов`язок оператора ГРМ за власної ініціативи встановлювати (вносити зміни) персоніфіковані дані щодо об`єкта газоспоживання, кількості і виду газового обладнання, кола осіб, які за цим об`єктом зареєстровані чи за відсутності відповідної реєстрації місця проживання є користувачами послуг з газопостачання. Згідно з п. 5 гл. 3 розділу 6 Кодексу ГРМ інформація про споживача природного газу і споживання за відповідним об`єктом у оператора ГРМ зберігається в обсязі, щоб персоніфіковані дані мали бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу. Також обов`язок щодо своєчасного (протягом 1 місяця) повідомлення всіх змін персоніфікованих даних покладається безпосередньо на споживача (п. 7.4 розділу 7, п. 12.4 розділу 12 Типового договору розподілу природного газу), що є відповідачем за позовом по цій справі.
Згідно з п. 5 гл. 3 розділу 6 Кодексу ГРМ інформація про споживача природного газу і споживання за відповідним об`єктом у оператора ГРМ зберігається в обсязі, щоб персоніфіковані дані мали бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу. Також обов`язок щодо своєчасного (протягом 1 місяця) повідомлення всіх змін персоніфікованих даних покладається безпосередньо на споживача (п. 7.4 розділу 7, п. 12.4 розділу 12 Типового договору розподілу природного газу), що є відповідачем за позовом по цій справі, зауважуємо, що з відповідною заявою з заявою до АТ «Харківміськгаз» не звертався попри те, що є власником квартири з 2012 року.
Вiдповiдно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи i підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими до позовної заяви документами: інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Домоволодіння відповідача устаткована: 2-х контурний котел, пг-4, плг, зареєстровано 1 особу.
Згідно з п. 2 гл. 6 Розділу 10 Кодексу газорозподільних систем (надалі - Кодекс) протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.
Контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності).
Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до п. 4 глави 6 розділу Х Кодексу за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщення якого вони встановлені.
Згідно п. 7 гл. 9 Розділу 10 Кодексу у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, представник оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення.
На підставі виявленого порушення, представниками позивача лічильник газу в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , демонтовано та направлено на експертизу № 1031 від 13 квітня 2018 року в центр повірки промислових і побутових лічильників та приладів обліку АТ «Харківміськгаз», про що складено відповідні акт про виявлені порушення та протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, який підписаний представниками позивача та відповідача.
Для захисту лічильника від зовнішнього втручання до дня проведення експертизи представник АТ «Харківміськгаз» додатково опломбовує вхідні та вихідні патрубки лічильника газу та пакет пломбами газопостачальної організації та повідомляє споживачу про дату, час та місце проведення експертизи.
За підсумками експертизи 17 квітня 2018 року виявлено такі порушення:
- цілісність заводської пломби та повірочного тавра: пломба-заглушка не відповідає зразку заводу виробника, пошкодження має наслідки клейкого матеріалу;
- цілісність відлікового механізму: не вскривався;
- механічні пошкодження та інше: пошкодження корпусу ПЛГ не виявлено.
Висновки комісії: втручання в газовий лічильник.
Для ЗВТ, які визнані за результатами повірки такими, що не відповідають установленим вимогам відповідно до пп. 8 п. 3 Розділу IV Порядку, що затверджений наказом № 193 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України оформлюють довідку про непридатність ЗВТ за формою згідно з додатком 4 до Порядку.
Відповідно, складено акт експертизи та видано довідку ДП «Укрметртестстандарт» про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 39-1-4/1996 ЦСБ і 1053Е від 17.04.2018 року. За результатами, що ЗВТ не відповідає вимогам п.п. 6.4 Р50-071-98 «Лічильники газу побутові. Методи та засоби повірки». Підстави для визнання ЗВТ непридатним:
Брак за зовнішнім виглядом:
Зазначене вище підтверджує та є свідченням втручання у роботу лічильника газу з метою викривлення даних обліку природного газу та свідченням того, що облік газу відбувся з порушенням закону. Іншими словами, дані порушення є наслідком несанкціонованого втручання у лічильник газу та призвели до недостовірності показів. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації.
Експертизою засобу вимірювальної техніки / експертизою пломб є комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу», з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання.
Відповідно до п. 7 глави 9 Розділу Х Кодексу ГРС при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до п. 4 глави 6 розділу 10 Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.
Пунктом 4 гл. 1 розд. 1 Кодексу ГРМ визначено, що несанкціонованим відбором природного газу є відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Кодексу ГРМ, а несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується або обліковується частково чи з порушенням законодавства, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Зазначене вище є свідченням втручання у роботу лічильника газу з метою викривлення даних обліку природного газу та того, що облік газу відбувся з порушенням закону. Іншими словами, дані порушення є наслідком несанкціонованого втручання у лічильник газу та призвели до недостовірності показів. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації.
Отже, суд, дослідивши матеріали справи, вбачає підтвердження наявності несанкціонованого втручання в діяльність газового лічильника в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2021 року по справі № 903/160/21, та постанові від 25.01.2023 року про цій самій справі, сама можливість викривлення даних обліку газу, яка була для цього підготовлена або створена через несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу (ЗВТ), вже є порушенням, яке кваліфікується як несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу та, відповідно, є підставою для нарахування необлікованого спожитого газу.
Зміна конструкції лічильника газу безумовно призводить до викривлення даних обліку природного газу (близький за змістом висновок викладений Верховним Судом в постановах від 02.07.2019 у справі № 904/2741/18, від 18.05.2021 року по справі № 902/417/20, від 11.08.2021 року по справі № 927/89/18).
Працівники Акціонерного товариства «Харківміськгаз», здійснюючи перевірку лічильника газу та фіксуючи несанкціоноване споживання природного газу споживачем, діяли у відповідності до вимог Кодексу ГРМ із урахуванням вимог Закону України «Про ринок природного газу».
Суд констатує, що своїми діями відповідач порушив норми кодексу газорозподільних систем, а саме п.п. 3 п. 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу: «До порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: «3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу».
Відповідно до розділу Х Кодексу газорозподільних систем, якщо за результатами позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ (ЗВТ) буде підтверджена його невідповідність нормативним документам у сфері метрології та/або факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках за відсутності дублюючого чи підмінного ВОГ (ЗВТ) або припинення газопостачання об`єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період порушення та відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) розраховується у порядку, визначеного розділом ХІ Кодексу.
Порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування побутовому споживачу (фізичній особі) здійснюється за п. 1 глави 3 розділу XI Кодексу: «У разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на усунення.
Якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців.
Відповідно до пп. 3 п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.
З аналізу наданих позивачем доказів вбачається, що листом № 20/299 від 01.10.2020 року споживач був запрошений на засідання комісії оператора ГРМ 17.02.2021 р. за адресою АДРЕСА_2 . На засідання комісії на призначений час споживач не з`явився, не повідомивши про причини відсутності.
Відповідно до п. 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.
За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.
У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.
Керуючись п. 8, 11 глави 5 розділу XI Кодексу, 24.03.2021 року постійно діючої комісією прийнято рішення про задоволення акту про порушення.
З матеріалів справи вбачається , що відповідно до протоколу від 21 жовтня 2020 року споживач повинен сплатити вказану суму протягом 10 календарних днів з дати отримання рахунку.
АТ «Харківміськгаз» направлено відповідачу листом рахунок на оплату вартості необлікованого об`єму природного газу за цінами закупівлі АТ «Харківміськгаз», квитанцію на оплату та рахунок на оплату експертизи побутового лічильника газу.
Крім того, згідно з пункту 8 глави 9 розділу 10 Кодексу, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому, якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ).
Згідно з частиною другою ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Згідно частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Зазначений вище правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18.
Згідно з частиною четвертою ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У положенні ст. 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі ст. 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ж з пунктом 4 глави 6 розділу X Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.
Нормами ч. 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 ст. 11, частин 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачень. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 ст. 11, частин 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
В силу п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.
Згідно зі ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Доктриною venire contra factum proprium закріплено принцип добросовісності. У статті I.1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Результати повірки ЗВТ вважають позитивними, якщо їх метрологічні і технічні характеристики відповідають вимогам ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» та технічних регламентів щодо ЗВТ (Встановлені вимоги).
Згідно п. 18 розділу IV наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 193 від 08.02.2016 року «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», який затверджений відповідно до ч.6 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» , для ЗВТ, які визнані за результатами повірки такими, що не відповідають установленим вимогам, оформлюють Довідку про непридатність ЗВТ за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.
Клопотань про призначення експертизи по справі повторної експертизи стороною позивача не заявлено, так і не надано до суду висновку експерта, виготовленого на замовлення відповідача, які б могли спростувати зазначений висновок.
Відповідач у разі незгоди з висновками проведеної експертизи лічильника мав право самостійно звернутись до незалежної експертної установи, проте таким правом не скористався, а з огляду на те, що саме споживач здійснює витрати газу та оплату за нього, тому в першу чергу в їх зменшенні саме він зацікавлений, що виключає доцільність втручання у конструкцію лічильника будь-якої іншої особи, якій би це було вигідно, окрім самого споживача.
У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з встановленим судом обставинами справи, які ґрунтуються на матеріалах справи, під час перевірки домоволодіння відповідача виявлено пошкодження газового лічильника.
Лічильник демонтовано та передано на експертизу. Експертиза встановила втручання в роботу лічильника, що підтверджено та оформлено Довідкою про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 2684 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 22, 526, 1166 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, суд,
Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне текст заочного рішення складено 30 травня 2024 року.

Головуючий