Справа №461/3032/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

29 травня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання Курилюк А.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 23.08.2019 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений шлюб. Дітей від шлюбу у сторін немає. Позивач вказує, що подружнє життя у нього із відповідачем не склалося. ОСОБА_3 з ним майже не проживала, що йому не подобалось, оскільки при укладенні шлюбу він розраховував, що дружина буде проживати з ним в Республіці Італія а не в Украіні.

Зазначив, що відносини між сторонами зіпсовані, існують розбіжності в інтересах та в поглядах на життя, внаслідок чого його спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить його інтересам. З січня 2022 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони разом не проживають. Кожний із сторін живе своїм окремим життям. Відновлення шлюбних відносин між сторонами є неможливим та суперечить їх інтересам.

З посиланням на норми Сімейного кодексу України просить вказаний шлюб розірвати.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Судове засідання, призначене на 02.05.2024 року не відбулось у зв`язку із неявкою відповідача, жодних клопотань чи заяв від останньої на адресу суду не надходило.

Протокольною ухвалою суду від 29.05.2024 року було визнано неповажною повторну неявку відповідача у судове засідання у зв`язку з відсутністю достатніх доказів неможливості прибуття ОСОБА_3 до Галицького районного суду м. Львова.

Позиція сторін по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила такий задовольнити. Зазначила, що позивач з відповідачем познайомились в мережі Інтернет. В подальшому, у 2019 році, ОСОБА_4 приїхав до України та уклав з відповідачем шлюб, однак спільно з останньою не проживав, оскільки одразу повернувся до Республіки Італія. В період з 2019 по 2022 роки сторони один до одного не приїжджали, фактично проживали окремо, сімейних відносин не підтримували. У березні 2022 року, у зв`язку із повномасштабним збройним вторгненням РФ на територію України ОСОБА_3 разом з донькою приїхала до позивача в Італію. Останній, у зв`язку із такими форс-мажорними обставинами, дозволив відповідачу разом із її донькою проживати безплатно у його будинку, однак шлюбних стосунків із ОСОБА_3 не підтримував.

Відповідач в судові засідання, призначені на 02.05.2024 року та 29.05.2024 року не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Подала до суду письмові заперечення на позов, у яких зазначила, що знайома з позивачем вже 8 років і перебуває з ним у шлюбі з 2019 року. Будинок в якому сторони проживають вони обирали разом. Вказала, що вона разом з донькою приїхали до Італії до позивача лише у березні 2022 року, оскільки до того часу її донька перебувала на стаціонарному лікуванні у Львові. З моменту переїзду вони з позивачем проживають разом у Італії. Шлюбні відносини у сторін продовжувались до літа 2023 року. Повідомила, що її чоловік (позивач) має захворювання, що в свою чергу вплинуло на її здоров`я. Крім того, з січня 2023 року позивач став поводитись дивно, зокрема він відчував нестачу коштів і звинувачував у всіх негараздах відповідача. ОСОБА_3 зазначила, що літом приїхали його діти від попереднього шлюбу і він вирішив повернутись до своєї колишньої сім`ї. Зокрема, він приховує дітей від відповідача та від сусідів. Хоча, на переконання відповідача, син позивача постійно приходить до будинку коли її немає вдома, спить у ньому та пере власні речі. Додатково наголосила, що позивач був відсутній вдома з 5 по 14 квітня 2024 року та відмовився брати відповідача у поїздку із собою, аргументуючи це нестачею місця. Крім того, ОСОБА_4 ігнорує прохання відповідача увімкнути світло, а використовує «розумне» освітлення будинку за допомогою мобільного застосунку. Відповідач зазначає, що ці дії відповідача є неприпустимими, оскільки вказаний мобільний застосунок має здатність відслідковувати і прослуховувати все, що відбувається в будинку.

У зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання, без поважних причин, та враховуючи згоду відповідача, суд, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

23 серпня 2019 року між гр. Республіки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 2686.

У подружжя від шлюбу дітей немає.

Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу між ними неможливе.

Мотиви прийняття рішення судом.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, виходячи з такого.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем, зазначивши в позові про те, що заперечує проти примирення з ним. Також під час перебування справи в провадженні суду позивачка не висловив свого наміру на збереження сім`ї з відповідачем та на судове засідання подала заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу. Фактично, шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2018 року, враховуючи принцип добровільності шлюбу, надання строку на примирення буде суперечить принципам моралі та інтересам позивача.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст, 258, 263-265, 280, 282 ЦПК України, ст.112 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб укладений між гр. Республіки ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , який 23 серпня 2019 року зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 2686.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_2 , гр. Республіки Італія, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Л.Д. Мироненко