КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/13618/23

04 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченка Максима Миколайовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Луценко О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києваз позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 24 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_3 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року (справа № 756/5452/16-ц) шлюб було розірвано.

Зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 продовжує проживати з матір?ю ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 сплачував аліменти на користь

ОСОБА_3 нерегулярно, у зв?язку з чим позивачка звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів.

11.04.2023 року Оболонським районним судом міста Києва Карбан Світлані Віталіївні видано судовий наказ по справі № 756/4327/23, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2023 року до повноліття дитини.

Після отримання вищевказаного судового наказу та відкриття виконавчого провадження відносно відповідача, його матеріальний стан змінився. Зокрема, доходи відповідача збільшилися. Крім того, відповідач вчинив дії, направлені на те, щоб сплачувати аліменти у меншому розмірі (вчинив дії щодо внесення в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про припинення його підприємницької діяльності, розірвав договори оренди належного йому нерухомого майна та вчинив інші дії).

Зазначає, що в межах виконавчого провадження провадження було встановлено, що відповідач має у власності майно.

Крім того, в межах виконавчого провадження, встановлено, що відповідач отримував наступні доходи: дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 20 000 гривень щомісячно; дохід від здачі в оренду нерухомого майна в розмірі 28 000 гривень щомісячно; дохід від підприємницької діяльності в розмірі 659 709, 01 гривень в квартал, що вбачається із відповіді Державної податкової служби України на запит № 173641221 від 05.09.2023 року.

Зазначає, що вищевказане майно та доходи - це лише маленька частина того, що було встановлено офіційно.

На думку позивача, викликає великий сумнів та обставина, що відповідач, будучи технічним директором у товаристві з обмеженою відповідальністю «ОРІОН.ГРУП», отримує заробітну плату у розмірі 20 000 гривень. Зокрема, 70 % корпоративних прав товариства з обмеженою відповідальністюь «ОРІОН ГРУП» належить батьку відповідача - ОСОБА_4 . Чистий дохід вказаного товариства за 2022 рік становить 330 168 000 гривень.

Звертає увагу на те, що на утримання дитини потребуються значні витрати, які, серед іншого складаються з витрат на навчання дитини на розвиваючих курсах, витрат на засоби особистої гігієни, витрат на облаштування дитячої кімнати, витрат на лікування дитини, витрат на придбання ліків та оплата медичних послуг, витрат на культурно - естетичне виховання, витрат на придбання одягу, витрат на забезпечення дитини належним харчуванням, витрат на шкільне приладдя, транспортних витрат та багато інших витрат.

Вказує на те, що аліментів у розмірі 5000 гривень не може бути достатнім для належного утримання дитини в сьогоднішніх умовах.

З огляду на вище викладене просила суд змінити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 11.04.2023 року у справі за № 756/4327/23 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50 000,00 грн. щомісячно з наступною індексацією, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 18 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чередніченко Максим Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що сплачуючи аліменти у розмірі 5 000 гривень, відповідач не виконує обов`язок щодо виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей. Сплата аліментів у такому розмірі та при такому майновому стані не свідчить про повагу до гідності дитини, підготовку її до самостійного життя та праці.

Розмір аліментів, визначений судовим наказом не є достатнім для належного матеріального утримання дитини, враховуючи вік дитини та необхідні потреби для забезпечення її життєдіяльності. Після видачі судового наказу, матеріальне становище відповідача змінилося, а тому останній має можливість сплачувати аліменти на доньку у розмірі 50 000 гривень.

Наявність у власності відповідача великої кількості нерухомого майна свідчить про те, що відповідач матеріально спроможний та як наслідок, може сплачувати аліменти у більшому розмірі та у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, відповідач є матеріально забезпеченою особою, має інші не регулярні доходи, а тому може надати матеріальну допомогу на утримання дитини у більшому розмірі та у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідачу належить велика кількість нерухомого майна (гараж, будинок з ділянкою 0,1457 га, 11 (одинадцять) земельних ділянок загальною площею 1,4 гектара, причіп для човнів.

Суд першої інстанції не врахував рівень доходів відповідача і спосіб його життя. Зокрема, суд не врахував, що доходи Відповідача за 2 квартал 2023 року становлять 659 709,01 гривень.

Суд першої інстанції не врахував спосіб життя відповідача (користування «службовим» автомобілем AUDI Q 7, 2017 року виробництва, який він навіть заправляє за кошти підприємства, на якому працює, часті поїздки за кордон і т.д.).

З урахуванням вищевказаного на думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до безпідставного та необґрунтованого висновку, що при такому способі життя і майновому стані, розмір аліментів у сумі 5000 гривень є достатнім для його дитини.

22 травня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Якимяк Олег Володимирович подав до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скагу в кому зазначав, що позовна заява мотивована тим, що відповідач, на думку позивачки, є платоспроможним та його майновий стан є задовільним, а тому він може сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 50 000 гривень щомісячно.

Однак, такі твердження позивачки не відповідають дійсності, а сума аліментів, яку вона просить стягнути, є абсолютно необґрунтованою як з точки зору необхідності таких витрат на одну дитину, так і в контексті співвідношення такої суми з реальними доходами відповідача.

Звертає увагу на те, що позивачка заявляє вимогу про стягнення аліментів у розмірі, який більше, ніж в 17 разів перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку у 2023 році (станом на час подачі позову).

Зазначає, що фактичний рівень задоволення потреб доньки значно перевищує базові потреби. Дитина забезпечена не лише повноцінним харчуванням, одягом, належними побутовими умовами для навчання, відпочинку та розвитку, але й додатковими благами, як наприклад, позашкільними заняттями з вивчення іноземних мов, вартість яких повністю оплачує відповідач, поїздками закордон в туристичних цілях.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї було зареєстровано шлюб. Після шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на " ОСОБА_1 ".

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

11 квітня 2023 року Оболонським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

05 травня 2023 року заступником начальника відділу Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Манасерян Айкуі Арамівною було відкрито виконавче провадження.

Відповідно до звіту про здійснення відрахувння та виплати ТОВ "Оріон.Груп" з ОСОБА_2 було утримано алменти у розмірі 5 000,00 грн. За період 01 липня 2023 року по 31 липня 2023 року.

Відповідно до звіту про здійснення відрахувння та виплати ТОВ "Оріон.Груп" з ОСОБА_2 було утримано алменти у розмірі 5 000,00 грн. За період 01 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року.

Відповідно до звіту про здійснення відрахувння та виплати ТОВ "Оріон.Груп" з ОСОБА_2 було утримано алменти у розмірі 5 000,00 грн. За період 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року.

Від іншого шлюбу у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те, що позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 50 000,00 грн, щомісячно, разом з тим не надає суду належних доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, зокрема, доказів щодо покращення матеріального стану відповідача, оскільки підприємницьку діяльність відповідача було припинено. Крім того, доходи, які були задекларовані у декларації про доходи та майно боржника фізичної особи від 21.06.2023 року, а саме доходи від здачі в оренду гаражу та місця під склад на земельній ділянці були втрачені, оскільки відповідні договори оренди були припинені. Доходи від здачі в оренду місця під склад на земельній ділянці відповідач отримуватиме до серпня 2023 року було вказано ще у декларації про доходи та майно боржника фізичної особи від 21.06.2023 року. Будь-яких конкретних правових та допустимих доказів, які б свідчили саме про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та інших обставин, передбачених СК України і які б давали саме правові підстави для зміни способу стягнення аліментів суду не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись з позовом про збільшення розмірі аліментів до 50 000,00 грн., позивач посилалась на те, що майновий стан відповідача дозволяє йому щомісячно сплачувати аліменти в заявленому розмірі, разом з тим ни до суду першої ні до суду апеляційної інстанції позивачем не було надано доказів на підтвердження зазначених обставин. Також колегія суддів зазначає, що позивачка не була позбавлена можливості звернутись до суду з клопотанням про витребування таких доказів.

Доходи, які були задекларовані у декларації про доходи та майно боржника фізичної особи від 21.06.2023 року, а саме доходи від здачі в оренду гаражу та місця під склад на земельній ділянці були втрачені, оскільки відповідні договори оренди були припинені.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обгрунтованого висновку щодо відсутності підств для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на те, що на утримання дитини потребуються значні витрати, які, серед іншого складаються з витрат на навчання дитини на розвиваючих курсах, витрат на засоби особистої гігієни, витрат на облаштування дитячої кімнати, витрат на лікування дитини, витрат на придбання ліків та оплата медичних послуг, витрат на культурно - естетичне виховання, витрат на придбання одягу, витрат на забезпечення дитини належним харчуванням, витрат на шкільне приладдя, транспортних витрат та багато інших витрат, колегія усддів відиляє з огляду на наступне.

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказів на підтвердження понесених додаткових витрат на утримання дитини позивачкою не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченка Максима Миколайовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченка Максима Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: