П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Київ

Справа № 756/16473/23

Провадження: № 22-ц/824/7889/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Клочка Олександра Васильовича в інтересах АТ «Універсал Банк»

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Жука М. В.,

за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Шипова Кирила Юрійовича про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів,

у с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» про визнання дій протиправними і відновлення для позивачки попередніх зобов`язань за кредитним договором.

Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просила суд на час розгляду справи зупинити дію оскаржуваного рішення відповідача, доведеного листом від 10 жовтня 2023 року № 7086, про скасування проведеної реструктуризації за кредитним договором № 053-2008-1767 від 28 травня 2008 року.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що виконання оскаржуваного рішення відповідача в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її позову, оскільки за час розгляду справи можливе збільшення її боргових зобов`язань, що призведе до можливості дострокового стягнення всієї суми заборгованості і звернення стягнення на заставлене майно.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шипова Кирила Юрійовича про забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію оскаржуваного рішення АТ «Універсал Банк», доведеного до ОСОБА_1 листом від 10.10.2023 року № 7086, про скасування проведеної реструктуризації за кредитним договором № 053-2008-1767 від 28.05.2008 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Клочко О. В. в інтересах АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що сама по собі наявність спору з відповідними позовними вимогами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення про скасування проведеної реструктуризації за кредитним договором № 053-2008-1767 від 28.05.2008 року. Окрім того, зазначив, що вказаний вид забезпечення позову є тотожним позовним вимогам. Суд першої інстанції не з`ясував чи пов`язаний вказаний захід забезпечення позову, який пропонується вжити, з предметом позову, а висновок щодо його співмірності позовним вимогам жодним чином не обґрунтовано, крім того, не зазначено, яким чином невжиття такого заходу забезпечення позову у випадку його задоволення ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Зазначив, що жодних належних обґрунтувань та доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про існування реальних загроз невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, матеріали справи не містять, тому, самі лише твердження сторони позивача про потенційну ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову та загрозу ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав без надання відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Від адвоката Клочка О.В. в інтересах АТ «Універсал Банк» надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначено, що з ухвали суду першої інстанції є незрозумілим, які саме дії повинен вчинити банк щодо зупинення рішення для виконання ухвали суду про забезпечення позову, оскільки рішення банку виконано та подано звітність в регулюючі та контролюючі органи, тому, банк не може вчинити дії щодо повороту ухваленого ним рішення, оскільки це не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Шипов К.Ю. в інтересах ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою, зазначив, що наслідком можливого задоволення позову стане визнання на загальнообов`язковому рівні відповідно до ст. 129-1 Конституції України факту вчинення банком неправомірних дій та прийняття незаконного рішення, яке буде вважатись незаконним з часу його прийняття та потягне за собою наслідки щодо перерахунку отриманих банком в період його дії валютних платежів у гривню за встановленими законом № 1381-IX від 13 квітня 2021 року правилами і формулами.

В судовому засіданні адвокат Яковлев О.С. в інтересах АТ «Універсал Банк» підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви відмовити.

Адвокат Шипов К.Ю. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу просив залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості наведених позивачкою доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення її позову, наявність реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 12 лютого 2020 року (справа №381/4019/18) вказала на те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року (справа № 753/22860/17).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду у справі № 910/1040/18.

Згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З матеріалів справи убачається, що предметом позову є вимоги немайнового характеру, так як позивач просить визнати протиправними дії АТ «Універсал Банк» та зобов`язати вчинити відповідні дії.

Сама по собі наявність спору з відповідними позовними вимогами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення про скасування проведеної реструктуризації за кредитним договором №053-2008-1767 від 28.05.2008 року.

Предметом позовних вимог є визнання протиправними дій АТ «Універсал Банк» щодо проведення додаткової перевірки і прийняття рішення про скасування реструктуризації від 28 травня 2008 року, відновлення попередніх зобов`язань згідно додаткової угоди від 09 вересня 2022 року та відновлення дії зобов`язань за кредитним договором №053-2008-1767 від 28 травня 2008 року, проведеної в порядку виконання рішення суду у справі №756/19574/21, а способом забезпечення позову позивачка визначила зупинення дії оскаржуваного рішення АТ «Універсал Банк», доведеного до позивачки листом від 10.10.2023 року № 7086, про скасування проведеної реструктуризації за кредитним договором №053-2008-1767 від 28.05.2008 року, тому колегія суддів доходить висновку, що такий спосіб забезпечення позову за своїм змістом є тотожним заявленим позовним вимогам,оскільки відновлює дію договору, який був розірваний банком в односторонньому порядку, що заборонено положеннями ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані вимоги закону, не з`ясував, чи пов`язаний захід забезпечення позову з предметом позову, а його висновок щодо його співмірності позовним вимогам жодним чином не обґрунтовано, крім того, не зазначено яким чином невжиття такого заходу забезпечення позову у випадку його задоволення ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Належних обґрунтувань та доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про існування реальних загроз невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, матеріали справи не містять.

Самі лише твердження позивачки про потенційну ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову та загрозу ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав без надання відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічні висновки викладені у спостановах від 17 жовтня 2018 року у справі №173/5864/17, від 21 листопада 2018 року у справі №752/6255/18, від 21 серпня 2019 року у справі №761/39201/18, від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17.

Тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень (постанова Верховного Суду України від 22.09.2021 у справі №752/24015/20).

За правилами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Клочка Олександра Васильовича в інтересах АТ «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 25 березня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура