КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Захарченка Сергія Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02.06.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту № 103416249.

ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 103416249 від 02.06.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті.

Таким чином, між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договір про споживчий кредит № 103416249 від 02.06.2021 року, відповідно до умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 15 400 грн.

14.09.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 08Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» за плату відступило ТОВ «Діджі Фінанс» права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 43 659 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 400 грн; заборгованість за відсотками - 26719 грн; заборгованість за комісійними винагородами - 1540 грн.

Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 659 грн, та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 103416249 від 02.06.2021 року в розмірі 43 659 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15 400 грн, заборгованість за відсотками 26 719 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1540 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Захарченка С.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.ч. 4 та 5 ст. 185 ЦПК України.

Вказував, що за текстом позову і наданими додатками, позивач розумів, що згідно із законом, зокрема, у відповідності до ст. 16 ЦПК України, він був зобов`язаний вчинити дії щодо досудового врегулювання даного спору і надати суду належні та достатні докази, які підтверджують вжиття заходів такого досудового врегулювання. Однак, позивач не зробив цього, не надав таких доказів, а надані з цього питання документи суд, безпідставно та упереджено, оцінив на користь позивача.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилався на те, що на аркуші справи 21-22 знаходиться документ під назвою «досудова підготовка», в якому зазначено, що вона складена за вих.. № 5 - АВ 27 вересня 2023 року адвокатом Міньковською А.В., однак на переконання сторони відповідача, це формальний документ, який з`явився для створення вигляду вжиття заходів досудового врегулювання.

Зазначав, що відсутні документи, що підтверджують повноваження адвоката Манькової А.В., як представника ТОВ «Діджи Фінанс». Відсутній розрахунок боргу, який на думку адвоката, існував у ОСОБА_1 . Також відсутні документи, що підтверджують надіслання і отримання цієї досудової вимоги до ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що договір факторингу № 08Т від 14.09.2021 року і надані до нього документи є юридично неспроможними, оскільки не відповідають вимогам закону, встановленим для таких документів.

Вважає, що розрахунок наведений позивач в позові, сам по собі не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності боргу та його розміру, оскільки цей розрахунок не оформлений належним чином і відсутні дані про фахівця, який мг би зробити цей розрахунок.

30 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенка М.Е., в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачем порушувалося зобов`язання з повернення коштів та сплати процентів за користування ними, інших платежів, що встановлені умовами договору, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що 02.06.2021 р., ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав анкету-заяву на кредит № 103416249 (а.с.16).

Між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 103416249 від 02.06.2021 р., відповідно до умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 15 400 грн, строком на 30 днів, термін повернення кредиту - 02.07.2021 р., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.26-33).

Пунктом 1.5.1. Договору визначено, що комісія за видачу кредиту становить 1 540 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми Кредиту одноразово.

Відповідно до п.п.п. 2.2.2. Договору нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюються з дати наступної за днем кредиту по дату завершення строку (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

ТОВ «МІЛОАН» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 15 400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на Картковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №28266911 від 02.06.2021 р. (а.с.39)

14.09.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» передає (відступає) ТОВ «МІЛОАН» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджі Фінанс» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог (а.с.40-45).

Відповідно до витягу від 10.05.2024 року з додатку до договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 року, ТОВ «Діджі Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 103416249 від 02.06.2021 року у розмірі 43 659 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 400 грн; заборгованість за відсотками - 26 719 грн; заборгованість за комісійними винагородами - 1 540 грн, за період з 02.06.2021 року по 31.08.2021 року (а.с.18).

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 103416249 від 02.06.2021 року направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 103416249 від 02.06.2021 року (а.с. 21).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитом складає 43 659 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 400 грн; заборгованість за відсотками - 26 719 грн; заборгованість за комісійними винагородами - 1 540 грн (а.с.18).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку задовольняючи позовні вимоги, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу, як правонаступнику банку, не повернуті, що свідчить про порушення його прав, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, та сплати відсотків.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем порушено вимоги ч. 1 ст. 16 ЦПК України, оскільки останній був зобов'язаний вчинити дії щодо досудового врегулювання даного спору і надати суду належні та достатні докази, які підтверджують вжиття заходів такого досудового врегулювання, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Перевіривши умови договору про споживчий кредит № 103416249 від 02.06.2021 року, судом встановлено, що даний договір не містить вказівок про обов'язковість для його сторін вжиття заходів для досудового врегулювання спору.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «Діджи Фінанс» направляв на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 103416249 від 02.06.2021 року, зі змісту якого вбачається, що боржнику рекомендовано сплатити заборгованість на користь клієнта за вказаним кредитним договором у розмірі 43 659 грн в термін до 15.11.2023 року (а.с. 21).

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 , досудової вимоги, суд апеляційної інстанції відхиляє.

Верховний Суд України у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зробив висновок про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивач надав договір факторингу № 08Т укладений 14.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно до якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав виомги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором.

Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду у даній справі є виключно питання щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, питання щодо дійсності або недійсності Договору Факторингу № 08Т від 14.09.2021 року не відноситься до предмета доказування у справі, та не має правового значення для її вирішення. Колегія суддів також враховує, що Договір Факторингу № 08Т від 14.09.2021 року не був у встановленому законом порядку визнаний недійсним, а тому, в силу положень ст. 204 ЦК України, є чинним.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлена сума заборгованості нарахована позивачем є необґрунтованою і не доведеною, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором підтверджує наявність заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі, натомість правильність розрахунку апелянтом не спростовано.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача були порушені відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Захарченка Сергія Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «04» грудня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

В.І. Олійник