Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2024 р. Справа № 608/268/24

Номер провадження2-о/608/34/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря с/з Фаштиковської М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові заявуОСОБА_1 (представник адвокат Волинець С.А.), заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду, вказавши заінтересовану особу: Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу посилаючись на те, що вона - ОСОБА_1 , у зв`язку оформленням на пенсію по віку через відділ обслуговування громадян (сервісний центр № НОМЕР_1 , м. Чортків) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, подавши необхідні документи.

Однак, орган з призначення пенсії виявив невідповідність прізвища заявниці, зазначеного в паспорті, як ОСОБА_1 , запису в її трудовій книжці, серія НОМЕР_2 , у якій вказано « ОСОБА_2 » (російською мовою). На цій підставі, місцевим територіальним органом ПФУ заявниці в усній формі було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа, що і слугувало підставою для неї звернутися до суду з вказаною вище заявою.

Заявниця ОСОБА_1 вказує, що, як слідує з її трудової книжки, серія НОМЕР_3 від 22.07.1981, правовстановлюючий документ було заповнено на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 (російською мовою). Тобто, саме роботодавцем була допущена помилка в правописі написання її прізвища в перекладі на російську мову, замість вірного ОСОБА_1 , що стало наслідком невідповідність відомостей про особу власника правовстановлюючого документа. Раніше на факт розбіжностей в документах вона не звертала уваги до часу звернення до заінтересованої особи щодо призначення пенсії за віком. Крім того, зазначила, що згідно паспорта серія НОМЕР_4 вбачається належність цього документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Сосулівка Чортківського району Тернопільської області

Із свідоцтва (повторно) серія НОМЕР_5 від 02.12.2004 стверджується реєстрація народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , батьками якої записано: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , актовий запис №98.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серіі НОМЕР_6 стверджується реєстрація шлюбу 17.09.1983 між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після одруження дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 , актовий запис № 25.

Прізвище заявниці « ОСОБА_1 » кореспондується з іншими документами, посеред іншого, з довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_7 ОСОБА_1 , актових записів про народження дітей, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво серія НОМЕР_8 , 03.03.1984), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво серія НОМЕР_9 , 26.02.1987), де батьками зазначено ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Згідно з випискою з по господарської книги №1, сторінки №227-229 станом на 31.12.2023, виданою Сосулівським старостинським округом Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 18.01.2024 №11 вбачається такий склад сім`ї що в АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 ,1962 р.н. голова, ОСОБА_6 , 1959 р.н. чоловік, ОСОБА_8 , 1987 р.н.

З трудової книжки серія НОМЕР_2 вбачається, що документ було заповнено 22.07.1981 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (російською мовою). При цьому, вчинено посилання про зміну прізвища на « ОСОБА_9 » (російською мовою), на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 .

Згадане свідоцтво про укладення шлюбу засвідчує зміну прізвища заявниці після державної реєстрації шлюбу з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_1 ».

У зв`язку з вказаними розбіжностями, що стосуються прізвища заявниці в паспорті громадянина України та в трудовій книжці у неї виникли перешкоди при подачі документів до пенсійного органу для призначення пенсії, і останнім було в усній формі рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту, а саме про належність заявниці трудової книжки серія НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Встановлення факту належності заявниці згаданого документа породжує для неї право на включення до трудового стажу періодів роботи, записи про які містяться в трудовій книжці, відтак впливає на розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вказала також, що відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт належності саме їй правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки, серія НОМЕР_2 , заповненої 22 липня 1981 року на ім`я ОСОБА_2 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_6 , має юридичне значення, оскільки надасть можливість їй оформити пенсію.

Представник заявниці адвокат Волинець С.А. подав суду письмову заяву про розгляд справи без заявниці та його як представника заявниці. Подану заяву підтримує, вважає її обгрунтованою та просить її задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, подала суду відзив та просив розгляд справи проводити без участі представника та залишити заяву без розгляду.

Суд, дослідивши заяву, відзив представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення спадкових прав, що випливають із цього факту.

Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності особі документу, який необхідний заявниці для подальшого звернення до органів Пенсійного Фонду для оформлення пенсії.

У даному випадку виключним способом захисту права заявниці є звернення до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК.

Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать йому відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що трудова книжка серія НОМЕР_2 , яка видана (заповнена) 22.07.1981 року на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Усунення допущеної при заповненні трудової книжки заявниці помилки можливо лише шляхом встановлення факту належності їй вказаного документу.

Встановлення факту належності документу має юридичне значення для заявниці, оскільки наявність належним чином оформлених правовстановлюючих документів дає можливість заявниці реалізувати свої конституційні права на пенсійне забезпечення.

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою палатою Верховного Суду в постанові від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі

правовідносини, що виникають у державі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_11 є підставною, доведеною належними та допустимими доказами та підлягає до задоволення, оскільки, встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 293, 294, 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (представник адвокат Волинець С.А.), заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу - задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , жительці с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області, 48579, правовстановлюючого документа, а саме: трудової книжки, серія НОМЕР_2 , заповненої 22 липня 1981 року на ім`я ОСОБА_2 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Чортківський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 28 березня 2024 року.

Згідно з оригіналом

Суддя (підпис)

Рішення набрало законної сили " " року

Оригінал рішення знаходиться в матенріалах справи №608/268/24

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " року

Секретар: