Провадження №2/523/1116/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"30" травня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні з дитиною, визначення участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами та уточнивши предмет позову, просить:

зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

встановити порядок його участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний порядок зустрічей:

-три рази на тиждень щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 17.00 год. до 20.00 год., за місцем проживання ОСОБА_1 , без присутності матері, з послідуючим поверненням дитини за місцем проживання матері;

-щосуботи та щонеділі з 10.00 год. до 13.00 години, за місцем проживання ОСОБА_1 , без присутності матері, з послідуючим поверненням дитини за місцем проживання матері;

-кожний парний рік день народження дитини, день 8 березня, Новий рік за місцем проживання ОСОБА_1 , без присутності матері дитини, з послідуючим поверненням дитини за місцем проживання матері;

-кожен непарний рік на свята: Різдво Христове, Великдень, день народження ОСОБА_1 ,, за місцем проживання ОСОБА_1 , без присутності матері дитини, з послідуючим поверненням дитини за місцем проживання матері.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 вересня 2021р. ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 .

Від шлюбу у них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З серпня 2023р. вони припинили спільне проживання однією сім`єю. ОСОБА_2 забрала дитину та проживає окремо від нього. Наразі між ним та відповідачкою склались напружені відносини, почалися непорозуміння з приводу участі батька у виховані доньки, зустрічам батька з донькою створюються штучні перешкоди відповідачкою, що призвело до неможливості нормального спілкування батька з донькою.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_2 19.10.2023р. та 25.03.2024р. направила до суду відзив на позовні вимоги в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позов є безпідставним, наведені у ньому аргументи є надумані, вимоги не доведені належними та допустимими доказами. При цьому відповідач стверджує, що вона не чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з дитиною та не заперечує проти побачень батька з дитиною. 01 серпня 2023р. її було зараховано на посаду лікаря загальної практики-сімейного лікаря де вона задіяна у звичайні робочі дні, так і чергування на роботі. На думку відповідачки, з урахуванням віку дитини, а також перебування на грудному годуванні, зустрічі дитини з батьком можливі тільки в присутності матері, щоп`ятниці з 16.00 до 18.00 години, кожен день народження ОСОБА_1

01.11.2023р. від ОСОБА_1 , до суду надійшла відповідь на відзив в якому він заперечує проти фактів висловлених ОСОБА_2 у своєму відзиві.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 25.09.2023р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок на розв`язання спору.

21.12.2023р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування.

26.02.2024р. судом були прийняті до розгляду уточненні позовні вимоги ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26.03.2024р. було закрито підготовче провадження у справі з призначення розгляду справи за участю сторін.

Судом неодноразово надавався сторонам строк для врегулювання виниклого між ними спору мирним шляхом, втім сторони не дійшли згоди між собою.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач та його представник адвокат Поліхранова Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали просять задовольнити у повному обсязі , зазначивши, що з часу розгляду справи зустрічі батька з дитиною почастішали, зокрема у травні 2024р. він чотири рази зустрічався з дочкою. Разом з тим на думку позивача такі зустрічі відбуваються виключно у присутності матері та такої кількості зустрічей не достатньо для повноцінної його участі у вихованні дитини. ОСОБА_2 категорично відмоляється надавати дитину для зустріч без її участі.

Відповідачка та її представник адвокат Воронцов В.Г. в судовому засіданні не заперечуючи проти періодичних побачень ОСОБА_1 з дочкою, вказували не неможливість таких зустріч без присутності матері, так як дитина перебуває на грудному годуванні, на сьогодні вона соціалізована саме за місцем свого проживання, а перебування дитини в іншому, незнайомому місці, може вплинути на емоційний стан дитини.

Орган опіки та піклування не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 10 вересня 2021р. був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12).

Під час шлюбу у подружжя народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2023р. у справі №523/16203/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

За твердженням сторін з серпня 2023р. подружжя проживають окремо один від одного. Малолітня дочка ОСОБА_4 на теперішній час проживає з матір`ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, було рекомендовано встановити спосіб участі батька, ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення спілкування:

щосереди та щоп`ятниці з 17.00 години до 19.00 години у присутності матері;

першу та третю суботи місяця з 10.00 години до 13.00 години у присутності матері;

другу та четверту неділю місяця з 10.00 години до 13.00 години у присутності матері;

в день народження дитини з 10.00 години до 13.00 години за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності;

в день народження батька з 10.00 години до 13.00 години за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності;

у святкові дні: Новий рік, Різдво Хрестове, Великдень, 8 Березня, з 10.00 години до 13.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю.

Надаючи висновок орган опіки та піклування зазначив, що спеціалістами служби 11.10.2023р. здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_2 та доньки, ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 . Мати з дитиною займає окрему кімнату. Наявні дитяче ліжко, візок, іграшки, одяг по сезону, продукти харчування. В кватирі зроблений сучасний ремонт. Матір`ю створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини.

Також 14.11.2023р. спеціалістами служби було проведено обстеження місця проживання ОСОБА_1 та встановлено, що для дитини є окрема кімната, дитяче ліжко, манеж, дитяча коляска, іграшки, книжки, дитячий стілець для годування.

ОСОБА_1 працює з 15 вересня 2014р. в Національному університеті «Одеська політехніка» на посаді доцента кафедри кібербезпеки та програмного забезпечення. За місцем роботи характеризується позитивно, має значні наукові досягнення, нагороджений грамотами та подяками.

ОСОБА_2 з 01 серпня 2023р. зарахована на посаду лікаря загальної практики Сімейного лікаря амбулаторії №1 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Одеської міської ради. За місцем роботи характеризується позитивно, як відповідальний та сумлінний працівник.

Крім того, позитивну характеристику сторонам по справі надали суду допитані у судовому засіданні свідки, як з боку позивача, так і з боку відповідачки.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), Цивільним Кодексом (ЦК) України, Сімейним Кодексом (СК) України, зокрема статтями 141, 151 СК за якими, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батька у вихованні малолітньої ОСОБА_6 . Водночас, суд вважає, що висновок органу опіки та піклуванн не є ґрунтомним щодо встановлення зустрічей батька з дитиною виключно тільки в присутності матері.

Так, судом встановлено та не заперечується сторонами, що останнім часом налагодились зустрічі позивача з дочкою. Разом з тим, позивач вказує, що такі зустрічі відбуваються періодично, не на регулярній основі, виключно у присутності матері, що не повною мірою надає йому можливість реалізувати себе, як батька у вихованому процесі.

Також за обставинами справи та поведінка сторін, вочевидь, вказують на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у напружених відносинах, що само по собі впливає на співвідношення між батьками та дитиною, які спільно не проживають.

При цьому, суд констатує, що малолітня ОСОБА_4 постійно проживає разом з матір`ю, яка і формує її ставлення до оточуючих, у тому числі й до її батька.

Обмеження у побаченнях батька з дитиною суттєво впливає на майбутні взаємовідносини між дитиною та батьком, що в свою чергу не відповідає меті та принципам сімейних відносин, а як наслідок не відповідає якнайкращим інтересам самої дитини.

Суд вважає, що позбавлення позивача прав щодо його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_7 може позбавити останню родинних зв`язків з батьком та його родиною, любові та турботи з їхнього боку.

Суд повторно наголошує, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відтак, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3 .

Визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Так, заперечуючи проти позову ОСОБА_2 послалась на те, що дитина на теперішній час перебуває на грудному годуванні 3-4 рази на день, а відтак її відсутність при зустрічах, може вплинути на процес годування дитини.

Суд відхиляє такі твердження з огляду на таке.

Факт перебування малолітньої ОСОБА_6 на грудному годуванні 3-4 рази на добу підтверджується випискою із медичної картки дитини від 15 травня 2024р. Водночас, з вказаного висновку убачається, що крім грудного годування, дитина отримує прикорм за віком.

При цьому суд враховує надані пояснення ОСОБА_2 у судовому засіданні, в яких вона зазначила, що кожен будній день вона працює позмінно по півдня. За її відсутності дитина знаходиться з дідусем її батьком, який годує її прикормом. Після повернення з роботи вона годує дитину груддю.

Відтак, встановлені судом обставини вказують на те, що малолітня дитина на теперішній час, без шкоди у її годуванні, може тривалий час більше шести годин, перебувати без матері та грудного годування. Таке дає підстави стверджувати, що у вказаний проміжок часу малолітня ОСОБА_7 може проводити спільний час разом зі своїм батьком, без присутності матері.

За таких обставин суд відхиляє твердження відповідачки про необхідність зустрічей дитини виключно у її присутності.

Крім того, судом встановлено та підтверджено сторонами по справі, що під час зустрічей та спілкуванні ОСОБА_1 зі своєю дочкою, остання впізнає свого батька, з ним спілкується та не висловлює будь-яких негативних емоції, між ними існує стійкий психоемоційний зв`язок.

Отже, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства, ОСОБА_2 не надано жодного доказу про те, що малолітня ОСОБА_4 потребує особливого режиму харчування, дотримання особливих умов гігієни, а також особливого режиму дня, які не зможе забезпечити батько дитини.

Таким чином, з боку відповідачки суду не надано жодного доказу, який би вказував на те, що періодичне перебування дочки ОСОБА_7 разом з батьком без її присутності, може вплинути на режим розпорядку дня дитини та/або будь-яким чином негативно вплинути на неї.

Зважаючи на викладене, суд відхиляє такі доводи ОСОБА_2 , які ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути покладені в обґрунтування рішення суду.

Крім того, ані органом опіки та піклування, ані відповідачкою у справі не надано суду переконливих доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише в присутності матері, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно в присутності матері на постійній основі призведе до унеможливлення реалізації позивачем своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

Підсумовуючі, з урахуванням принципу рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, позитивні характеристики позивача, створення ним належних умов для зустрічей з дитиною, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком буде відповіде її інтересам.

На підставі викладено, з урахуванням встановлених судом обставин, досліджуючи докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне визначити графік побачень батька з дитиною наступним чином:

двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 16.00 години до 20.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

першу та третю суботи кожного місяця з 10.00 години до 13.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 години до 13.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

кожний парний рік на свята: день народження дитини, день 8 березня, Новий рік з 10.00 години до 13.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

кожен непарний рік на свята: Різдво Христове, Великдень, день народження ОСОБА_1 , з 10.00 години до 13.00 години, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері.

Визначаючи такий графік побачень батька з дочкою позивачу слід звернути увагу, що за станом здоров`я, погодних умов, або інших істотних обставин, незалежних від сторін (наявність воєнного стану в країні, повітряні тривоги, стихійні лиха тощо), можливе недотримання встановленого судом графіку таких побачень з метою забезпечення безпеки дитини та її інтересів.

Надання можливості спільного відпочинку батька з дочкою відповідатиме не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, а й інтересам дитини, оскільки належні умови для її тимчасового проживання у позивача наявні, а спілкування з ним сприятиме встановленню між дитиною та позивачем стійкого психоемоційного зв`язку, отриманню нових навичок та досвіду, зв`язку та налагодженню відносини з іншими родичами з боку позивача.

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані у справі докази, як кожен окремо та і у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний порядок зустрічей:

двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 16.00 години до 20.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

першу та третю суботи кожного місяця з 10.00 години до 13.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 години до 13.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

кожний парний рік на свята: день народження дитини, день 8 березня, Новий рік з 10.00 години до 13.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері;

кожен непарний рік на свята: Різдво Христове, Великдень, день народження ОСОБА_1 , з 10.00 години до 13.00 години, без присутності матері дитини, за місцем проживання батька або у місцях культурного відпочинку із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути дитину за місцем проживання матері.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, , місцезнаходження: м. Одеса, проспект Добровольського, буд.106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 03 червня 2024р.

Суддя