Справа № 505/446/24
Провадження № 2/505/1503/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2024 суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Івінський О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району, Одеської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 31 січня 2024 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, та просить визначити місце проживання дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху із наданням десятиденного терміну для усунення недоліків, а саме: в позовній заяві не зазначені обставини наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини та докази, що їх підтверджують; з позовної заяви не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини, позивач не вказує, чи звертався він або відповідачка до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дитини, які заходи органом опіки та піклування вживались.

29 лютого 2024 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, проте не виклав обставини та не зазначив докази, які підтверджують незгоду відповідачки на визначення місця проживання дитини з батьком, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2024 року не виконані, слід вважати таку заяву неподаною та повернути її позивачу.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ч. 2-4 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом ст. 6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з частиною першою статті 161 ЦК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі №351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України.

На даний час, доньці позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виповнилось 17 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 січня 2007 року, актовий запис № 01.

Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства вона може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині.

Таким чином, за відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами не існує спору, дитина з після розірвання шлюбі між батьками залишилась проживати із батьком й після досягнення чотирнадцяти років залишилася проживати з ним за власною волею без примусу. Нормами ст.ст. 141, 160, 161 СК України не передбачено прав позивача визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Тобто у позивача відсутнє право визначати місце проживання такої дитини, відповідно він не має порушеного права. Більше того між сторонами немає спору, щодо визначення місця проживання дитини, адже відповідачка не має заперечень щодо проживання доньки із батьком.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

По закінченню вказаного строку позивач вказані в ухвалі недоліки не виправив, а тому суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району, Одеської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району, Одеської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Ухвала суду підписана суддею 21 березня 2024 року.