УХВАЛА

30 травня 2024 року

м. Київ

справа № 447/3293/21

провадження № 61-5516ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Миколаївська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління юстиції( м. Львів) про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2024 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 березня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 26 квітня 2024 року залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 та встановив строк - десять днів, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.

Заявнику було запропоновано подати до суду касаційної інстанції нову редакцію касаційної скарги, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав) разом з копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

20 травня 2024 року, виконуючи вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху, ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду заяву, у якій зазначив, що оскаржуваними рішеннями судів попередніх інстанції було порушено його права, передбачені статтю 55 Конституції України, проігноровано положення статті 2 ЦПК України та положення статті 263 ЦПК України, допущено порушення положень статті 89 ЦПК України, оскільки при розгляді даної справи суд не оцінив належно, об`єктивно та справедливо фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, які ці обставини підтверджують. Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції в порушення положень частини четвертої статті 10 ЦПК України, не врахував європейську практику та світові стандарти правосуддя, не застосовував положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази) має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на пункт 1, 2 або 3 частини другої статті 389 цього Кодексу як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Отже, з огляду на наведену норму, обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із не дослідженням судами зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження.

Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження судових рішень.

Посилання заявника на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 не підлягає врахуванню як підстава касаційного оскарження, оскільки така постанова, не є висновком Верховного Суду у розумінні статті 389 ЦПК України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.

Виконання наведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене, подана ОСОБА_1 касаційна скарга, з урахуванням заяви, поданої на усунення недоліків касаційної скарги, не містить належного викладу визначених процесуальним законом підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку, а наведені заявником доводи не можуть бути визнанні судом як підстави касаційного оскарженні, які мають відповідати вимогам частини другої статті 389 ЦПК України.

Інші доводи та міркування заявника не є визначеними процесуальним законом підставами для касаційного оскарження судових рішень.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Оскільки ОСОБА_1 не виконала вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, тому згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Миколаївська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління юстиції( м. Львів) про визнання заповіту недійсним повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко