Справа № 136/276/24
Провадження № 22-ц/801/1226/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 рокуСправа № 136/276/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Міхасішина І. В., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»

на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

Рішення ухвалив суддя Кривенко Д. Т.

Рішення ухвалено у відсутності сторін у м. Липовець Вінницької області

Повний текст рішення складено 04 квітня 2024 року,

Встановив:

У лютому 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 04 травня 2021 року було укладено договір про надання фінансових послуг № 371 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (пункт 1.1 договору). Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункт 1.2, 1.3 договору). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту (пункт 1.4).

Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.

Відповідно до п. 1.10 договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 826,00 грн. Товариство має право не нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5900,00 грн., що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 04 травня 2021 року здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику в сумі 5900,00 грн.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого, ТОВ «Служба миттєвого контролю» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 371 від 04 травня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позичальник ОСОБА_1

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 371 від 04 травня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і позичальник ОСОБА_1 .

Таким чином ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, яка станом на день підготовки позову становила 111 992,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5900,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 106 092,62 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48 185,89 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5900,00 грн., заборгованість за відсотками 42 285,89 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. і на правову допомогу в сумі 13 000,00 грн.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором у розмірі 7788,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,50 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2093,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 8390,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Коллект Центр», пославшись на те, що оскаржуване рішення вважає незаконним, оскільки винесене з неповним дослідженням матеріалів справи, просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції не враховані умови договору про надання фінансових послуг щодо сплати процентів за користування кредитом та розміру процентів, що передбачено пунктами 1.4, 1.4.1, 1.4.2 договору та з урахуванням змісту пунктів 1.2 і 1.3 договору і 1.9 договору, яким визначено граничний строк кредитування. Якщо позичальником не сплачено відсотки за користування кредитом на 16-й день з моменту отримання кредиту, то застосовуються умови користування кредитом, що визначені у підпунктах «б», «в», «г» пункту 1.4 договору щодо розрахунку процентів за користування кредитом від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня нарахування суми кредиту.

Враховуючи, що кредит був наданий 04 травня 2021 року, граничний строк кредитування закінчився 03 травня 2022 року, нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до умов договору проводиться з 04 травня 2021 року по 30 листопада 2021 року (дата, що передує даті відступлення права вимоги за договором) та складає 211 днів, що в грошовому виразі складатиме 84 457,32 грн. Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача в сумі 42 303,00 грн., в тому числі: 5900,00 грн. заборгованість за кредитом і 36 403,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. За період з 01 грудня 2021 року по 03 травня 2022 року за 154 дні користування кредитними коштами, загальна сума нарахованих процентів становить 69 689, 62 грн., в разом 106 092,62 грн. (36 403,00 + 69 689,62 грн.), а з урахуванням несплаченого кредиту в сумі 5900,00 грн. загальна заборгованість складатиме 111 992,62 грн.

Пунктом 1.9 договору передбачений граничний строк кредитування 1 рік. Вимога щодо дострокового виконання зобов`язань до позичальника не пред`являлася, отже строк кредитування не змінювався. Нарахування процентів за період з 04 травня 2021 року по 30 листопада 2021 року і з 01 грудня 2021 року по 03 травня 2022 року здійснено в межах строку кредитування, відповідно до умов договору, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підтвердженими належними й допустимими доказами, що не враховано судом першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_1 у встановлений судом строк не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 04 травня 2021 року було укладено договір про надання фінансових послуг № 371 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (пункт 1.1 договору) (а. с. 6-8).

Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (пункт 1.2).

Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахований на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункт 1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в);

д) тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.

Відповідно до п. 1.10 договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 826,00 грн. Товариство має право не нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5900,00 грн., що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 04 травня 2021 року здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику в сумі 5900,00 грн. (а. с. 9).

ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів йому в позику, а також зазначив свою електронну адресу, на яку направлений договір та номер карткового рахунку, який співпадає з тим, що зазначений у довідці ТОВ ФК «Вей фор пей» від 11 січня 2022 року щодо підтвердження переказу коштів ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на карту відповідача ОСОБА_1 , здійсненого 04 травня 2021 року в сумі 5900,00 грн. (а. с. 8 на звороті).

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого, ТОВ «Служба миттєвого контролю» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 371 від 04 травня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позичальник ОСОБА_1 (а. с. 13-15, 15-18).

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 371 від 04 травня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і позичальник ОСОБА_1 (а. с. 19-21, 22-24).

Відповідач ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 371 від 04 травня 2021 року не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 09 січня 2024 року становила 111 992,62 грн., з якої: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5900,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 10 січня 2023 року 106 092,62 грн. (а. с. 9-зворот 12).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг в сумі 7788,00 грн., із якої 5900,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 2 % за його використання протягом 16 днів (орієнтовного строку користування позикою) 1888,00 грн., суд першої інстанції виходив із встановлених по справі обставин та норм для їх правового регулювання. При цьому, стягуючи 2 % за користування кредитними коштами суд першої інстанції вказав на те, що сторонами договору погоджено орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, а проценти за користування кредитними коштами розраховуються від суми кредиту за кожний день користування кредитом в розмірі 2 % за кожний день користування кредитними коштами, тому сума заборгованості за процентами складатиме 1888,00 грн. (5900,00 грн. х 2 % х 16 днів).

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, що передбачене частиною 1 статті 360 ЦПК України, не надав такий відзив, у якому міг викласти заперечення щодо факту укладення договору чи отримання коштів.

І в суді першої інстанції відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 191 ЦПК України, та не надав відзив на позовну заяву із його доводами та доказами, на підтвердження його заперечень проти позову.

При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Отже, відповідач не заперечує факту укладення 04 травня 2021 року договору про надання фінансових послуг із ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і не виконання своїх грошових зобов`язань.

Встановивши, що ОСОБА_1 , як позичальник, отримав кошти за договором про надання фінансових послуг в сумі 5900,00 грн., які отримав на свою банківську картку, реквізити якої містяться в заяві-анкеті, що не спростовано ним належними і допустимими доказами; не повернув їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 09 січня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг № 371 від 04 травня 2021 року становить 111 992,62 грн., з якої: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5900,00 грн., заборгованість за процентами 106 092,62 грн. (а. с. 9-зворот 12).

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48 185,89 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 59 00,00 грн., заборгованість за відсотками 42 285,89 грн.

Укладеним сторонами 04 травня 2021 року договором про надання фінансових послуг № 371 визначений орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункт 1.3 договору).

Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 16 днів, починаючи з дня укладення договору.

Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 16 днів.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнено з відповідача проценти за користування кредитом в межах строку кредитування (16 днів з моменту отримання кредиту) у розмірі 1888,00 грн.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то такі вимоги до задоволення не підлягають, з огляду на наступне.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у цивільній справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції граничного строку кредитування, який закінчився 03 травня 2022 року та не стягнення із відповідача процентів за користування кредитними коштами за весь період: з 04 травня 2022 року по 03 травня 2023 року за 365 днів (211 + 154) в загальній сумі 106 092,62 грн., яка за бажанням позивача з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності, зменшена до суми 42 285,89 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками поза межами визначеного строку кредитування.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
В. В. Сопрун