ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, пред`явленим до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам за період з 01 січня 2022 року по 19 грудня 2022 року у загальному розмірі 28 649,20 грн (а.с. 1-6), в обґрунтування якого посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2010 року, в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак з 01 січня 2022 року відповідач покинув сім`ю та почав проживати окремо від дитини. При цьому, 31 грудня 2021 року між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості про розірвання шлюбу та сплату відповідачем аліментів на утримання спільного сина, де розмір аліментів дорівнював 1/4 частці заробітку (доходу) відповідача, але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зі сплатою таких аліментів щомісяця.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Протягом 2022 року відповідачем сплачувались аліменти, однак не в повному обсязі, як про це існувала домовленість між позивачем та відповідачем, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти, починаючи з 20 грудня 2022 року, а за період з 01 січня 2022 року по 19 грудня 2022 року аліментні зобов`язання за договірною основою відповідачем не виконані у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у відповідача перед позивачем у загальному розмірі 28 649,20 грн, яку і просить стягнути позивач.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, відмовлено (а.с. 70-72).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Трофімова Д.Ю. подала апеляційну скаргу (а.с. 74-77), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм як процесуального права, так і невірне застосування норм матеріального права, що потягло за собою невірний висновок суду. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, 07 травня 2024 року засобами поштового зв`язку подав через свого представника відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а заборгованість відповідача перед позивачем не могла виникнути за вказаний у позові період з підстав відсутності судового рішення та його примусового виконання. Просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , враховуючи наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав на підстави того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, застосувавши при цьому положення ст.180,191 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, однак не погоджується з підставами відмови у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року у справі №204/11580/22 було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітнього сина - ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері ОСОБА_1 , допущено по справі негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Позивач в позовній заяві зазначила, що відповідач, за їх спільною домовленістю, повинен сплачувати аліменти за період з 01 січня 2022 року по 19 грудня 2022 року, тобто до визначеної судом дати стягнення аліментів за рішенням суду, однак сплачував їх не в повному обсязі та має заборгованість перед позивачем.

Суд першої інстанції, у відповідності до положень ст.180,191 СК України, вважав, що за змістом цих норм матеріального права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою відповідача, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позивачем вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Однак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта та зазначає, що, застосувавши норми ст.180,191 СК України, які регулюють правовідносини зі стягнення аліментів за минулий час, суд першої інстанції помилково зазначив такі підстави відмови у задоволенні цього позову, як невжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку із ухиленням останнього від їх сплати, тоді як позивач зверталась із позовними вимогами щодо стягнення заборгованості по аліментам за період з 01 січня 2022 року по 19 грудня 2022 року та посилалась на усну домовленість сторін про це, як на підставу, що регулюється положеннями ст.181,189 СК України.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх праві не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Як зазначено у ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Колегія суддів встановлено, що відповідач за спірний період сплачував аліменти на утримання дитини, про що зазначено позивачем у позові з наведенням сум сплати за кожен місяць.

У відповідності до ч.1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

В постанові КЦС ВС від 22 травня 2019 року у справі № 754/1167/16-ц зазначено, що при укладенні договору щодо сплати аліментів сторони можуть передбачити відповідальність за неналежне його виконання, коли аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, санкція невиконання умов якого передбачена ст. 196 СК України та застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі. Розмір пені за прострочення сплати аліментів при укладенні відповідного договору щодо їх сплати не обмежений сумою боргу, і пеня повинна сплачуватися згідно з положеннями договору про сплату аліментів.

В даній справі позивачем ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги не надано письмового договору, посвідченого нотаріально, який би підтверджував існування домовленостей між сторонами щодо розміру аліментів, які належить сплачувати відповідачеві на утримання дитини, так і не встановлені строки сплати таких платежів та санкція за невиконання цих умов.

Цих обставин суд першої інстанції при розгляді позовної заяви не врахував, а позивач, в свою чергу, не довела наявність такої домовленості між нею та відповідачем, яка б відповідала встановленій формі та змісту, передбаченим ст. 189 СК України, як і не довела розмір аліментів за такою домовленістю, виходячи з чого можна було б встановити заборгованість відповідача перед позивачем за часткову несплату аліментів на утримання дитини за спірний період.

Відтак, відсутність письмового договору, посвідченого нотаріально, як це передбачено вимогами ст 189 СК України, свідчить про відсутність вини відповідача перед позивачем та відсутність тих аліментних зобов`язань, про які остання наголошує у позовній заяві, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі саме з цих підстав.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані фактичні обставини справи, не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2024 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна