Справа № 132/2290/23
Провадження № 22-ц/801/925/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Сєліна Є.В., дата складення повного тексту не зазначена,

у справі № 132/2290/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Спілки (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого сільськогосподарського підприємства «Родина» в особі його голови ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Агрофірма Постолова», Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (відповідачі)

за участі Калинівської міської ради Вінницької області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача)

про виділення майна в натурі у спільну часткову власність,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Спілки (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого сільськогосподарського підприємства «Родина» в особі його голови ОСОБА_2 , ПрП «Агрофірма Постолова», ТОВ «Поділля Агропродукт», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про виділення майна в натурі у спільну часткову власність.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 від 05.08.2022 року вона включена до списку осіб, які мають право на майновий фонд майна КСП «Родина» (СВК «Родина»), та її частка визначена в розмірі 73 317 грн., або 2,357 %.

Єдиним правонаступником СВК «Родина» на даний час є Спілка (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого СП «Родина», завданням якої згідно Статуту, зокрема, є вирішення питань щодо виділення майнових часток в натурі у спільну часткову власність. 29.09.2022 року вона звернулась до голови Спілки ОСОБА_2 із заявою про виділення майна в натурі, однак через відсутність кворуму на зборах співвласників майнових паїв, які були проведені 28.04.2023 року, та через відсутність у голови Спілки інформації стосовно кількості власників майнових паїв, будь-яке рішення прийнято не було.

За вказаних підстав, та з метою можливості реалізації свого права на виділення майна в натурі у спільну часткову власність, вона просила виділити в натурі належний їй майновий пай члена КСП (СВК «Родина) с. Глинськ Хмільницького району Вінницької області, номінальною вартістю 73 317 грн., або 2,357 %, шляхом визнання за нею права власності на нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Глинськ, а саме на будинок корівника 4-ох рядного, площею 1 615,4 кв. м., вартістю 62 152 грн.; прибудову молочний блок, площею 197,4 кв. м., вартістю 1 928 грн.; будівлю пункту штучного осіменіння, площею 181,8 кв. м., вартістю 6 063 грн.; кагат для силосу, вартістю 3 174 грн.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

20 березня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення та неправильне встановлення судом усіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати його та ухвалити нове про задоволення вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що позивач є власником майнового паю в пайовому фонді майна КСП «Родина», що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) ВІ № 272 від 05.08.2022 року, а тому разом із іншими власниками майнових паїв є співвласниками майна пайового фонду на підставі прав спільної часткової власності, що відповідає Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Посилаючись на статті 9, 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та Указ Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», вказує, що має право на виділення їй в натурі належної частки в майні пайового фонду реорганізованого КСП «Родина».

Проте під час розгляду справи суд першої інстанції відмовив їй у задоволенні позовної вимоги про виділення майнового паю в натурі всупереч положенням чинного законодавства.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу іншими сторонами не подано, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 15 квітня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду. Ухвалою від 30 квітня 2024 року продовжено на 15 днів строк апеляційного розгляду справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Олійник О.Л. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених в ній, та просили задовольнити скаргу.

Представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвокат Барішевський О.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував. Пояснив, що для виділення одному із співвласників конкретно визначеного майна потрібно спочатку встановити дійсних власників майнових паїв і майно з числа пайового фонду, що залишилося в натурі, а вже потім приймати відповідні рішення.

Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, проте це відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 272, виданого 05.08.2022 року за підписом голови Глинського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області Боримського О.О., має право на пайовий фонд майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с. Глинськ Калинівського району Вінницької області, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 16.02.2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 16.02.2001 року становить 3 109 125 грн, частка ОСОБА_1 визначена в розмірі 73 317 грн, або 2,357 відсотків.

Свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ № 272 від 05.08.2022 року, видане ОСОБА_1 на підставі Договору дарування майнового паю № 1 від 18.07.2022 року від ОСОБА_16 та Договору дарування майнового паю № 2 від 01.08.2022 року від ОСОБА_14 .

Відповідно до заяви, поданої голові Спілки (об`єднання) громадян співвласників майна реорганізованого сільськогосподарського підприємства «Родина» ОСОБА_2 від 29.09.2022 року ОСОБА_1 просила розглянути на загальних зборах співвласників майнових паїв члена реорганізованого КСП «Родина» питання щодо виділення їй в натурі майно, яке розташоване за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Глинськ, а саме будинку корівника 4-ох рядного, площею 1615,4 кв. м., вартістю 62 152 грн.; прибудови молочного блоку, площею 197,4 кв. м., вартістю 1 928 грн.; будівлі пункту штучного осіменіння, площею 181,8 кв. м., вартістю 6 063 грн.; кагату для силосу, вартістю 3 174 грн.

Згідно з протоколом № 4 зборів співвласників Громадської організації «Спілка співвласників майнових паїв реорганізованого КСП «Родина» с. Глинськ від 28.04.2023 року, до порядку денного питання щодо виділення ОСОБА_1 в натурі зазначене у заяві майно, не виносилося та не розглядалося, оскільки присутніми на цих зборах зафіксовано відсутність необхідної кількості власників майнових паїв реорганізованого КСП «Родина» села Глинськ, для можливості проведення загальних зборів з питання пов`язаного з виділенням в натурі майнових паїв їх власникам.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях спеціального законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до всіх співвласників майнових паїв КСП «Родина» (СВК «Родина») с. Глинськ Калинівського району Вінницької області із заявою про виділення її частки із спільного майна в натурі та рішення зборів співвласників майна з цього приводу.

Крім того, на обґрунтування своїх вимог позивачем не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с. Глинськ Калинівського району Вінницької області, яке підлягає виділенню в натурі і щодо якого остання просить визнати право власності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства визначені, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції станом на 07 березня 2010 року, далі - Закон ).

Також питання виділення майнового паю частково урегульовано в Указі Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»; в постанові Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки».

У статті 7 Закону вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства.

За змістом статті 9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов`язків членів колективного сільськогосподарського підприємства щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочності членів підприємств є похідними від правового статусу, завдань і функцій цих підприємств та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена колективного підприємства з КСП щодо передачі отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення також повинні ґрунтуватись на принципі рівності прав і обов`язків зазначених сторін.

Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений пунктом 3 статті 9 Закону, згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі.

Порядок прийняття співвласниками рішень про виділення майна в натурі врегульовано Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року (далі - Рекомендації).

Пунктами 2.4, 2.5 Рекомендацій передбачено, що управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори співвласників.

Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно.

Співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву (пункт 4.1 Рекомендацій).

Питання оформлення права власності на майновий пай, видачу свідоцтва про право власності на майновий пай члена підприємства визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, якою затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення та Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв, майновий пай члена підприємства документально підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

У пункті 14 Порядку передбачено, що свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно із пунктом 4 Порядку, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. Список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників.

За рішенням зборів співвласників до списку осіб, що мають право на майновий пай, можуть бути внесені й інші категорії осіб, наприклад, такі, що відпрацювали у господарстві довгий час і вибули з поважних причин, а також особи, які мають право на пайовий фонд майна, але з різних причин не були включені до списку.

Виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) виключно на підставі рішення зборів співвласників.

Питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв, які затверджують подані комісією пропозиції, після чого таке майно виділяється підприємством правонаступником з оформленням акта приймання-передачі (пункт 15 Порядку).

Таким чином, питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відноситься до виключної компетенції зборів співвласників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 612/579/16-ц та постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року в справі № 675/2134/18-ц.

Підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 675/2134/18-ц (провадження № 61-22458св19).

Пунктом 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2005 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) передбачено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Отже вищевказаними нормами актів цивільного законодавства передбачено певний порядок набуття права власності на індивідуально визначені об`єкти зі складу майна реорганізованого підприємства власником майнового паю.

Разом із тим, норми ЦК України не вимагають згоди інших співвласників майнових паїв на укладення договору дарування майнового паю, оскільки до виділення майна в натурі особі на наявні у нього свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у передбаченому законом порядку конкретного майна він та інші члени колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 567/862/19.

До виділення співвласнику конкретного майна, що відповідає вартості майнового сертифіката, власники майнових сертифікатів є лише співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна, а тому і положення статті 362 ЦК України на них не поширюються, тобто підстав вважати, що вони є співвласниками частки у праві спільної часткової власності колективного підприємства немає.

Аналогійний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 30 березня 2020 року в справі № 125/1545/16-ц.

Водночас, як встановлено судом свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 272, яке видано 05 серпня 2022 року Глинським старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області на ім`я ОСОБА_1 , не містить відомостей про виділення в натурі індивідуально визначеного чи на праві спільної часткової власності будь-якого конкретного майна, як індивідуально визначеного об`єкта.

А відтак посилання заявника у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції відмовив їй у задоволенні вимоги про виділення майнового паю в натурі всупереч положенням чинного законодавства, є безпідставними, оскільки до виділення на наявне у неї свідоцтво про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у передбаченому законом порядку конкретного майна він та інші члени колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 29 січня 2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» виділення майна в натурі проводиться у порядку, розробленому Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (далі - Комісія), та затвердженому зборами співвласників.

Співвласники - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника.

Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року (далі - Порядок), встановлено, що майновий пай у натурі може бути отриманий як індивідуально, так і в спільну часткову власність групи осіб. Відповідно до вищезазначеного Порядку визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників у натурі проводиться Комісією на підставі рішення зборів співвласників одним із зазначених способів: за структурою пайового фонду майна; конкретним майном за взаємною згодою співвласників; на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону.

Відповідно до зазначеного Порядку визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників у натурі проводиться комісією на підставі рішення зборів співвласників. Майновий пай в грошовому виразі видається з урахуванням фінансових можливостей підприємства.

Як роз`яснено в листі № 37-25-1-11/11379 від 05 грудня 2002 року Міністерства аграрної політики України «Щодо реалізації власниками майнових паїв права на одержання цих паїв у натурі» у разі недотримання вищенаведеного порядку виділення майнових паїв у натурі, районним комісіям з врегулювання майнових питань спільно з органами місцевого самоврядування слід ініціювати проведення зборів співвласників майна.

Вищим органом співвласників майнових паїв визнаються збори. У випадку невиконання зборів співвласників рішення щодо виділення підприємством-правонаступником майна в натурі власнику майнового паю, останній може реалізувати своє право на судовий захист.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку про те, що порядок виділення майнового паю, його структура віднесений до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, або зборів співвласників, які діють відповідно до статуту підприємства та затверджених ним актів, зокрема Положення про пайовий фонд майна.

Рекомендаціями передбачено, що співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву (пункт 4.1.)

Пунктом 4.3. Рекомендацій передбачено, що якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової, компенсації вартості його частки.

Тобто підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Отже праву власника вимагати видачу майнового паю відповідає право співвласників цього майна вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких (прав) повинні враховуватись інтереси обох сторін.

Відповідно до положень статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України.

Вирішуючи спір у цій справі, суд обґрунтовано виходив з того, що за відсутності у матеріалах справи доказів звернення позивача до всіх співвласників майнових паїв колишнього КСП «Родина» із заявою про виділ її долі із спільного майна та рішення зборів співвласників майна, відповідні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на зазначених вище положеннях спеціального законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що визначаючи перелік майна яке підлягає виділенню в натурі, та на яке ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності, останньою не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність цього майна КСП «Родина» (СВК «Родина») с. Глинськ Калинівського району Вінницької області, не підтверджено належними доказами і дійсну вартість майна, на яке ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності.

Позивачем суду не надано належних і допустимих доказів про всіх власників (співвласників) майнових паїв та їх частки станом на час розгляду справи судом першої інстанції, не вживалися заходи щодо отримання такої інформації у випадку її ненадання органом місцевого самоврядування, а відтак по справі по суті на встановлено коло належних відповідачів. Наявні в матеріалах справи протоколи реєстрації учасників зборів спілки є різними за формою, проте не відображають необхідної інформації (точної кількості співвласників із зазначенням розміру їх частки у відсотках до вартості пайового фонду та грошовому вирізі), а Книга обліку виданих свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, форма якої затверджена й порядок ведення якої передбачені наказом Міністерства аграрної політики від 23 березня 2001 року № 79, позивачем не витребовувалися й судом не досліджувалися.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2024 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 30.05.2024

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В. Матківська

В.В. Сопрун