Справа №295/1759/24
15.05.2024 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря с/з Карпішиної С.С., Морозової К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Військова частина НОМЕР_1 про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що з 20.07.2013 року перебував у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 27.11.2017 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір`ю та бабусею, однак протягом останніх п`яти років вихованням дитини займалася бабуся ОСОБА_4 , оскільки відповідач веде неналежний спосіб життя, зловживає спиртними напоями місце фактичного її проживання не відомо. Як слідує зі змісту позову, 25.07.2023 року позивач дізнався, що мати відповідача, з якою проживала дитина, померла. Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком. На сьогоднішній день дитина проживає з батьком, який матеріально повністю забезпечує її всім необхідним для нормального розвитку. Відповідач не виконує покладених на неї законом обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням, підготовкою до самостійного життя.
З огляду на викладене, позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 15 лютого 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Яницька М.В. позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що наразі позивач як військовослужбовець перевівся до Житомирської області, проживає з цивільною дружиною і дитиною. Відповідач самоусунулася від виховання дитини, дочкою не цікавиться, навіть на похорон матері не з`явилася. Мати не проживала з дитиною з 2018 року, дитина проживала разом з бабусею до смерті останньої і потім її забрав до себе позивач. Окремо зауважила, що метою позову не є звільнення її довірителя з військової служби.
В судове засідання 15.05.2024 року представник позивача - адвокат Яницька М.В. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляла.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.
Представник третьої особи - Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав пояснення про те, що позивач його шкільний знайомий, він є хрещеним батьком дитини. Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , а відповідач приблизно з 2017 року самоусунулася від виховання дочки. Дитина до розірвання шлюбу проживала з батьками, проте після розірвання шлюбу мати з дитиною не проживала. Мати ОСОБА_2 не присутня в житті дитини, зловживає алкоголем. Останній раз бачив її в 2017 році. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, на день народження дитину не вітає. Позивач весь час займається вихованням дитини, забезпечує її матеріально.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що позивач її рідної сестри онук. Відповідача знала до розлучення, після того фактично не бачила. Після розлучення дитина проживала з бабусею, позивач забирав періодично доньку до себе додому на тиждень-місяць. На даний час батько займається вихованням дитини, матеріально забезпечує її, дочка проживає з ним. Відповідач зловживає алкогольними напоями. Відповідача давно не бачила, вона навіть була відсутня на похороні власної матері. Де наразі проживає відповідач свідку невідомо. Позивача з дитиною бачить щодня. Не чула щоб відповідач надавала будь-яку матеріальну допомогу дитині, вітала її з днем народження.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2017 року у справі №295/10573/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного сану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (актовий запис № 1092), розірвано.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 року у справі №295/10230/23 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, виходячи із інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вказаний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №599 від 17.04.2024 року.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З огляду на зміст позовної заяви та наявні у матеріалах справи докази, показання свідків, судом встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, що передбачено ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 184 згаданого закону встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із наданих позивачем та наявних у матеріалах справи доказів, із урахуванням заочного розгляду справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому їх просить стягнути позивач.

З огляду на викладене, із урахуванням наведених у статті 182 СК України обставин та враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття, які, суд вважає, можуть сплачуватись відповідачем по справі.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, що підтверджено документально.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.164-166, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264, 265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 02.02.2024 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2.

Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя