ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Харків

справа № 636/4451/23

провадження № 22-ц/818/779/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Тичкової О.Ю.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

торони справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05 грудня 2023 року ухвалене складі судді Шахової В.В.,-

УСТАНОВИВ:

В вересні 2023 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулось до суду із позовом, в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 371956979 від 13.10.2021 в розмірі 40877,37 грн, судовий збір у розмірі 2147,20 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач уклав договір кредиту за умовами якого отримав кошти на умовах строковості, зворотності та платності та зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» і боржниками. Надалі, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Таліон Плюс» і боржниками. В подальшому, між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» і боржниками. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 371956979 від 13.10.2021. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити/позику в строки, передбачені наведеними Договорами.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05 грудня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 371956979 від 13.10.2021 у загальному розмірі 26421 грн 75 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1634 грн 66 коп та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3806 грн 50 коп, а загалом 5441 грн 16 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що кредитний договір був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яяким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що жодного доказу видачі кредиту на рахунок Відповідача та доказів існування заборгованості у заявленому розмірі Позивачем не подано. Вказане свідчить про недоведеність Позивачем факту перерахування коштів саме Відповідачу і саме від кредитора. Апелянт зазначив, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі Позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано оригіналу кредитного договору, меморіальні ордери чи інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника кредитором, виписки з рахунку кредитора за дату виплати коштів Відповідачу.

Апелянт зазначив, що копія платіжного доручення наданого позивачем, не відповідає вимогам Додатку 3 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (у редакції постанови Правління Національного банку України 06.11.2019 №127) (пункт 1.13 глави 1). Зазначений доказ не є належним, тому що виготовлений і наданий позивачем спеціально для суду, а не є відсканованим оригіналом. Жодних належних доказів у позивача на підтвердження своїх позовних вимог не існує. За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Разом з тим, з аналізу договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір №371956979 начебто був укладений 13.10.2021, тобто майже через три роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає один одне, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Крім того, матеріали справи не містять і доказів здійснення фактором оплати попередньому кредитору за відступлені ним права вимоги за кожним договором факторингу.

09 лютого 2024 року до суду апеляційної інстанції від ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просило в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Посилалось на те, що судом повне та всебічно перевірені обставини у справі та ухвалене законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги викладених судом висновків не спростовують.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимогст.263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 13.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредтний договір № 371956979 (далі Кредитний договір) в електронній формі. Відповідного до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає клієнту кредит в розмірі 19250,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 Кредитного договору, кредит надається строком на 140 днів. Відповідно до п.п. 1.4-1.6. п. 1 Крединтого договору, за користуванням кредитом клієнт сплачує Товариству 0,69 % (процентів) в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою. Базова процентна ставка становить 1,3 відстків в день від суми кредиту. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуютьс правила нарахування процентів за Базавою процентною ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. Надалі, 26.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Кредтного договору № 371956979 від 13.10.2021, згідно якого на підставі звернення Позичальника, продовжено загальни строк на який був наданий кредит - 13 днів. Додаткова угода розповсюджує свою дію з 27.10.2021, тобто до 08.11.2021. Інші умови не змінені.

09.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Кредтного договору № 371956979 від 13.10.2021, згідно якого продовжено строк кредитування на 13 днів. Додаткова угода розповсюджує свою дію з 09.11.2021, тобто до 21.11.2021. Інші умови не змінені.

22.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Кредтного договору № 371956979 від 13.10.2021, згідно якого продовжено строк кредитування ще на 14 днів. Додаткова угода розповсюджує свою дію з 22.11.2021, тобто до 05.12.2021. Інші умови не змінені.

28.11.2018 Між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога» і боржниками. Як вбачається із реєстру боржників у такому не зазначено боржників, в тому числі і відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 173 від 15 лютого 2022 року до Договору факторингу, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 38625,21 грн, з яких: 19248,93 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 19376, 28 грн - заборгованість за відсотками.

Надалі, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Таліон Плюс» і боржниками.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу, до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 40877,37 грн, з яких: 19248,93 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 21628,44 грн - заборгованість за відсотками.

В подальшому, між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 04/08/23-01 від 04.08.2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» і боржниками.

Відповідно до Реєстру боржників від 04.08.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 371956979 від 13.10.2021 в сумі 40877,37 грн, з яких: 19248,93 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 21628,44 грн - заборгованість за відсотками.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Апеляційний суд встановив, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 боргові зобов`язання за кредитним договором від 13.10.2021 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 28.11.2018. Тому суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія також звертає увагу, що доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем не надано.

Вбачається також, що на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018 сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про ОСОБА_1 як боржника надана у витягу з реєстру прав вимоги № 173 від 15 лютого 2022 року ТОВ «Таліон Плюс», тобто майже через два роки після укладення договору відступлення права вимоги.

Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 13 жовтня 2020 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Отже між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28.11.2018 не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки довди апеляційної скарги є обґрунтованими, скаргу належить задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена в повному обсязі то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн.

Керуючись ст. ст.367,368,369,376,381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05 грудня 2023 року -скасувати

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» ((код ЄРДПОУ 42986956) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп судового збору сплаченого в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

В.Б.Яцина