29.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/5434/23
Єдиний унікальний номер судової справи 205/5434/23
Номер провадження 2/205/1100/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/5434/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 15.02.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля позивача «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, та автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 . Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності.

Внаслідок ДТП автомобіль «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу № 029-23 від 26.03.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 346 770,98 грн., а з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля 208 752,77 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу № 210518092 зі страховою сумою за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160 000 грн. з франшизою 2 500 грн. За погодженням між страховиком та позивачем, останнім отримано страхову виплату в розмірі 140 000 грн.

Різниця між вартістю ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту зносу та страхової суми з франшизою, але без урахування узгодження суми із страховиком, становить 189 270,98 грн.

У зв`язку з евакуацією автомобіля «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця ДТП до стоянки, стоянкою, та евакуацією пошкодженого транспортного засобу до місця мешкання власника позивач понесла витрати в розмірі 10 320 грн. Також позивачем понесено витрати на оцінку в сумі 3 500 грн.

Окрім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки належний позивачу транспортний засіб був єдиним транспортом пересування, а його пошкодження вплинуло на мобільність позивача, якій довелося користуватися громадським транспортом, що змінило усталений спосіб життя. Позивачу довелося займатися евакуацією та оцінкою транспортного засобу, звертатися для отримання страхового відшкодування, у результаті чого позивач отримала емоційний стрес та дискомфорт, отже, відчула моральні страждання, які оцінює в 20 000 грн.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану ДТП, у розмірі 203 090,98 грн., з яких: 189 270,98 грн. залишок вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та з урахуванням франшизи, 3 500 грн. вартість евакуації автомобіля з місця ДТП до стоянки в м. Дніпрі, 1 320 грн. вартість стоянки, 5 500 грн. вартість евакуації зі стоянки до місця проживання позивача, 3 500 грн. вартість послуг з оцінки автомобіля; а також стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.02.2024 заяву представника відповідача про призначення по справі судової транспортно-товарознавчої експертизи залишено без розгляду за заявою предстаника.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Точиліна М.В. надійшла заява, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Садиленка О.Л. надійшла заява, у якій просив провести засідання без його участі та без участі відповідача, зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги в частині, що підтверджується наданим ним висновком експерта, а саме в розмірі 86 332,11 грн., з яких: 82 832,11 грн. різниця між вартістю автомобіля до ДТП та вартістю автомобіля після ДТП, а також з вирахуванням максимального розміру страхового відшкодування без франшизи. У іншій частині просив у позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ході судового розгляду встановлено, що 15.02.2023 року о 07 год. 40 хв. в м. Дніпрі по вул. Андрійченка сталася ДТП за участю автомобіля позивача «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на момент ДТП належав позивачу (а.с.63,67), та автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 . У результаті ДТП транспортні засоби пошкоджено.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2023 року по справі № 205/2172/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.12).

На дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Євроінс Україна» з сумою страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн., франшизою 2 500 грн. (а.с. 13).

На замовлення ОСОБА_1 оцінювачем ОСОБА_3 проведено оцінку транспортного засобу «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у ході якого оглянуто автомобіль. Відповідно до звіту № 029-23 про оцінку транспортного засобу від 26.03.2023 року ринкова вартість автомобіля «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не в аварійному стані складає 391 706 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля без надбавки 20% становить 346 770,98 грн., вартість матеріального збитку складає 208 752,77 грн. без надбавки 20% (а.с.14-29). За складення звіту позивачем сплачено 3 500 грн. (а.с.35-38).

01.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою на виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування в розмірі 140 000 грн., що розрахована 142 500 грн. за вирахуванням 2 500 грн. франшизи (а.с.20). 10.05.2023 року страховиком перераховано позивачу 140 000 грн. страхового відшкодування (а.с.31).

Також судом встановлено, що у зв`язку із значним пошкодженням автомобіля «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , його довелось евакуювати з місця ДТП м. Дніпро, вул. Андрійченка, на вул. Курсантську, за що було сплачено 3 500 грн. 22.02.2023 року року автомобіль евакуйовано з м. Дніпра, вул. Курсантська, 22, до міста Вільногірськ, де мешкає його власник, за що сплачено 5 500 грн. Таким чином, автомобіль в аварійному стані перебував на стоянці в м. Дніпрі, вул. Курсантська, з 15.02.2023 року по 22.02.2023 року, що коштувала 1 320 грн. (а.с.32-34).

Як встановлено з письмової заяви представника позивача від 29.04.2024 року, автомобіль «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було продано позивачем без проведення його ремонту.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Згідно з п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс», з сумою страхового відшкодування 160 000 грн., сума матеріального збитку позивача, отриманого внаслідок ДТП, що перевищує ліміт страхового відшкодування покладається на ОСОБА_2 . При цьому франшиза за полісом ПрАТ «СК «Євроінс» № 210518092 в розмірі 2 500 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь саме залишок вартості відновлювального ремонту (після вирахування страхового ліміту), розрахованого без ПДВ та без урахування коефіцієнту зносу, оскільки вважає, що з відповідача підлягають стягненню реальні збитки, тому коефіцієнт зносу не повинен бути врахований.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

З наведеного вбачається, що відповідно до чинного законодавства України реальними збитками є саме витрати власника пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу.

Представником відповідача надано висновок судового експерта № 020/24, зроблений на його замовлення за наданими представником позивача в електронному вигляді фотокопіями матеріалів справи. З вказаного висновку вбачається, що пошкоджений автомобіль експертом не оглядався.

Відповідно до п.5.1, п.5.2 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Оскільки судовим експертом не проводився особистий огляд автомобіля, така експертиза судом не призначалася, висновок судового експерта № 020/24 не відповідає вимогам Методики, тому судом до уваги не береться.

Так само суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо того, що автомобіль є фізично знищеним, надані на підставі вищевказаного висновку судового експерта № 020/24, оскільки вони жодним чином не підтверджені доказами.

Також відповідачем визнано позов в частині відшкодування шкоди в розмірі 82 832,11 грн., що ґрунтується на наданому ним висновку судового експерта № 020/24.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що відповідачем визнано позов частково, що розраховано на підставі висновку експерта, який суд відхилив як доказ, суд не враховує зазначену заяву відповідача.

З урахуванням того, що сторонами визнано факт того, що пошкоджений автомобіль позивача не ремонтувався, запчастини на нього ОСОБА_1 не купувалися, а його було продано, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку, встановленому відповідно до звіту № 029-23 про оцінку транспортного засобу та лімітом страхового відшкодування (208 752,77 грн. - 160 000 грн.), що складає 48 752,77 грн.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з евакуацією пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу до стоянки, його стоянкою та евакуацією автомобіля до міста проживання позивача було понесено витрати в загальному розмірі 10 320 грн., що не увійшло в суму страхового відшкодування за недостатністю розміру ліміту полісу, така сума повинна бути відшкодована відповідачем, а позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивач просила стягнути на її користь моральну шкоду, оцінену нею в розмірі 20 000 грн. Відповідач заперечував проти наявності моральної шкоди та просив відмовити в її стягненні.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З роз`яснень, наданих в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Відповідно п. 9 вказаної Постанови при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки внаслідок ДТП, яке сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, було пошкоджено автомобіль, таке пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача, викликало вимушені зміни в її житті через неможливість використання власного транспортного засобу та призвело до душевних страждань, позивачу заподіяно моральну шкоду.

З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, враховуючи глибину душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідача та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

Також позивач просила стягнути з відповідача вартість послуг з складення звіту про оцінку транспортного засобу в розмірі 3 500 грн. Оскільки зазначена витрата пов`язана з розглядом справи, то такі судові витрати розподіляються в порядку ст. 141 ЦПК України.

Отже, суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково, а саме в частині стягнення з відповідача залишку матеріального збитку в розмірі 48 752,77 грн., франшизи в розмірі 2 500 грн., витрат, пов`язаних з евакуацією та стоянкою пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу в розмірі 10 320 грн. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2 230,91 грн., доведено сплату на складення звіту про оцінку транспортного засобу в розмірі 3 500 грн. Також у позові ОСОБА_1 надано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу в розмірі 12 000 грн., однак, доказів понесення витрат на професійну правову допомогу в такому розмірі позивачем не надано, тому в суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 12 000 грн. на правову допомогу.

Таким чином судові витрати позивача доведено в розмірі 5 730,91 грн. Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 710,17 грн. (66 572,77 грн. * 5 730,91 грн./ 223 090,98 грн.).

У клопотанні від 23.02.2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Садиленко О.Л. просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати: на проведення експертизи та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Враховуючи, що експертиза, проведена на замовлення представника відповідача, не була відхилена судом, оскільки проведена в порушення вимог Методики, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позивача вартості такої експертизи.

Щодо судових витрат відповідача на професійну правову допомогу суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відзив не подав, про судові витрати заявив лише в клопотанні про залучення додаткових доказів та інше, тобто попереднього розрахунку судових витрат не надавав.

Згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України в разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

На підставі викладеного суд відмовляє у відшкодуванні судових витрат відповідача на професійну правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 134, 141, 247, 259, 265, 354 ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 61 572,77 грн., з яких: 48 752,77 грн. залишок матеріальної шкоди, 2 500 грн. франшиза, 10 320 грн. витрати, пов`язані з евакуацією та стоянкою пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля в розмірі, а також моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., а всього 66 572,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судові витрати в розмірі 1 710,17 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко