Справа № 444/1849/23 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В. Є.
Провадження № 22-ц/811/862/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року в складі судді Мікули В.Є. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

встановив:

У червні 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів платника аліментів щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до закінчення навчання.

Вимоги обґрунтовувала тим, що спільний син сторін отримував аліменти до досягнення 18 річного віку. В подальшому ОСОБА_3 вступив до навчального закладу та є здобувачем вищої освіти в Інституті пожежної та техногенної безпеки Львівського університету безпеки життєдіяльності (денна форма навчання), термін навчання до червня 2026 року.

Навчання є платним, станом на 2023 рік його вартість становила 32 000 грн. Відповідно до умов та правил плата за навчання буде підвищуватися щорічно.

Син не може працювати, а тому потребує допомоги. Відповідач працює в ДСНС у Львівській області, отримує достатньо велику заробітну плату та може матеріально допомагати сину.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів платника аліментів щомісячно, починаючи з 09.06.2023 і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1073,00 грн. судового збору.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки не відповідають обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу з позивакою, створив нову сім`ю, зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 . У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, на його утриманні окрім сина ОСОБА_3 , перебуває ще двоє малолітніх дітей.

Вважає, що визначений судом розмір аліментів є очевидно завищеним, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази щомісячних витрат на дитину в розмірі 30 000 грн. та докази наявності потреби у матеріальній допомозі в такому розмірі.

Додає, що окрім сплати аліментів, щомісячно в добровільному порядку перераховує сину на його рахунок грошові кошти в розмірі 1000 грн., також самостійно оплачує навчання у Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності в розмірі 33 000 грн.

Викладені факти підтверджують, що він, як батько, свідомо виконує обов`язок по матеріальному забезпеченню їх сина, без будь-якого правового примусу. Проте, вказані документально підтверджені обставини залишились поза увагою суду, незважаючи на обов`язковість їх врахування при визначенні розміру аліментів.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17. Зокрема, судом не було враховано, що позивачкою не надано жодного доказу та відповідно не доведено жодної обставини, передбаченої ст. 182, 200 СК України, а також не надано доказу, який би підтверджував вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження сина.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 оку та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

16 квітня 2024 року від позивачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання висловила свої заперечення. Вказала, що рішення є законним, об`єктивним та правильним.

Відповідач працює в ДСНС у Львівській області та отримує достатньо велику заробітну плату, а тому має можливість утримувати сина на період його навчання. Квитанція про оплату навчання оформлена на ім`я чоловіка, оскільки він працює пожежником і договір було складено на його ім`я. Позивачка проживає разом з сином в с. Великі Грибовичі, до навчального закладу син добирається громадським транспортом, вартість проїзду становить 70 грн. в день, окрім того є також витрати на мобільний зв`язок, одяг, їжу, підручники. Сама позивачка не має можливості нести витрати на матеріальне забезпечення сина, який навчаючись на денній формі, немає власних доходів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що син сторін потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки навчається та самостійного заробітку немає, а відповідач в змозі сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, саме у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувади у шлюбі, який рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 червня 2009 року розірваний (а.с.4)

У даному шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до умов Договору про навчання у закладі вищої освіти №15-ІПБ/22 від 09.09.2022, укладеного між Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності та за законним представником ОСОБА_3 ОСОБА_1 , Львівський державний університет безпеки життєдіяльності взяв на себе зобов`язання зарахувати вступника ОСОБА_3 на навчання на І курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Пожежна безпека» за спеціальністю 261 «Пожежна безпека» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра строком до 01.07.2025р. (а.с.61).

Згідно із п.п. 1, 2 розділу ІІІ Договору про надання платної освітньої послуги №150-ІПБ/22 від 12 вересня 2022 року, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 137 500 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2022-2023 навчальний рік - 32 000 грн; 2023-2024 навчальний рік 33 500 грн; 2024-2025 навчальний рік 35 000 грн; 2025-2026 навчальний рік 37 000 грн. (а.с.62).

Квитанцією від 16.09.2022 стверджується про оплату ОСОБА_1 вартості навчання за 2022-2023 рік в сумі 32 000 грн. (а.с.11).

Згідно із довідкою № 23/480 від 20.09.2023, виданої Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності, ОСОБА_3 навчається на другому курсі денної форми здобуття освіти першого (бакалаврського) рівня вищої освіти спеціальність 261 «Пожежна безпека», освітньо-професійна програма «Пожежна безпека» за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Термін закінчення навчання червень 2026 року (а.с.63).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим 23 грудня 2013 року виконавчим комітетом Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області (а.с.39). У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.40,41).

Як стверджує відповідач ОСОБА_1 , він працює у ДСНС у Львівській області.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Встановивши, що ОСОБА_3 навчається та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_1 , будучи працездатним та маючи відповідний дохід, має можливість надавати таку допомогу і, дослідивши та оцінивши усі докази, що надані учасниками справи, суд першої інстанції дійшовши правильного висновку про стягнення аліментів з відповідача, однак помилково визначив їх у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача.

У позовній заяві ОСОБА_2 зокрема, посилається на те, що окрім оплати за навчання, сину необхідні кошти на проїзд громадським транспортом, мобільний зв`язок, їжу та підручники.

Разом з тим, доказів на підтвердження вартості таких витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, тощо), позивач не надала.

В свою чергу, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Доводи скарги про те, що відповідач оплачує навчання та кожного місяця допомагає дитині матеріально, а тому обов`язок зі сплати аліментів на дитину, яка продовжує навчання відсутній, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки такі спростовуються вищенаведеним.

Беручи до уваги, те, що син відповідача є повнолітнім, проживає разом з матір`ю, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги спільний обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчання, а також можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу, приймаючи до уваги те, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей, колегія суддів з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року шляхом зменшення розміру аліментів з 1/4 до1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підстави для розподілу судових витрат за розгляд апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року в частині розміру аліментів змінити, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 09.06.2023 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 травня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк