ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8236/23

Провадження № 22-ц/4820/883/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Баблонюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року (суддя Шевцова Л.М.) за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Кам?янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 рокуОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася в суд із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким заборонити ОСОБА_3 , що зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 та фактично проживає у будинку АДРЕСА_2 , особисто або через своїх представників наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання заявниці та її неповнолітнього сина.

Зобов`язати ОСОБА_3 негайно відновити електропостачання в будинку АДРЕСА_1 де фактично проживають заявники.

Зобов?язати ОСОБА_3 негайно відновити інтернет в будинку АДРЕСА_1 де фактично проживають заявники.

На обґрунтування заяви зазначала, що з 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають двоє дітей повнолітня ОСОБА_5 , та неповнолітній ОСОБА_6 - 2010 року народження.

18 грудня 2018 року ОСОБА_4 та його батько - ОСОБА_7 загинули в автокатастрофі. ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 26 грудня 1989 року був власником квартири АДРЕСА_3 . Після смерті ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 відкрита спадкова справа.

ОСОБА_4 був зареєстрований у вказаній квартирі та разом з ним, без реєстрації, проживали його дружина - ОСОБА_1 та діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Останній рік ОСОБА_3 почала виживати ОСОБА_1 разом із дітьми з будинку АДРЕСА_1 і вимагати купити їй трикімнатну квартиру з євроремонтом та меблями. При цьому систематично використовує психологічне та економічне насилля в сім?ї. Систематично провокувала заявника та її дітей на сварки, доводячи їх до сліз, знецінювала, принижувала та психологічно тиснула. З метою вижити невістку та онуків з будинку, ОСОБА_3 найняла сторонніх осіб, що ведуть себе, на думку заявника, як бандити.

24 жовтня 2023 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 звернувся до заявниці ОСОБА_1 з повідомленням про необхідність звільнення житлового приміщення. Відповідно до даного документу між Адвокатським об`єднанням «Адвокат-Партнер» та громадянкою ОСОБА_3 укладено договір № 23/10 від 23 жовтня 2023 року про надання правової допомоги. З врахуванням вищевикладеного та на виконання доручення ОСОБА_3 , ОСОБА_9 просить ОСОБА_1 в період до 31 жовтня 2023 року звільнити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в тому числі і від їх особистих речей, які перебувають в даному будинку ( у разі їх наявності). Крім того, ОСОБА_9 як представник ОСОБА_3 додатково повідомляє, що після 31 жовтня 2023 року доступ до житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, буде припинено для усіх осіб, що перебуватимуть у ньому без належної правової підстави.

На виконання заяв представника ОСОБА_3 ОСОБА_9 , АТ «Укртелеком» 06.11.2023 припинило постачання інтернету, АТ «Хмельницькобленерго» 07.11.2023 припинило постачання електроенергії в житловий будинок. Таким чином заявник через своїх представників вчиняє систематичне економічне насильство над заявниками позбавляючи їх можливості проживати у будинку АДРЕСА_1 . Представник ОСОБА_3 систематично вчиняє бійки та сварки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Поселив там двох бандитів, що систематично вчиняють над заявницею та її дітьми психологічне насилля - постійно погрожують фізичною розправою, знущаються, беруть без дозволу речі та псують їх.

Посилаючи на викладене ОСОБА_1 просила заяву задовольнити.

Рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 відмовлено.

Суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , не надано належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 щодо неї та її неповнолітнього сина, психологічного, економічного та/або фізичного насильства, а також на підтвердження вірогідності настання ризиків вчинення насильства у майбутньому у випадку невидачі обмежувального припису.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не розглянуто вимоги заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 , поданої в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , а лише в частині щодо ОСОБА_1 . Протокольною ухвалою Кам?янець-Подільського міськрайонного суду визнано обов`язковою явку ОСОБА_3 , проте вказана ухвала залишилась невиконаною та апелянт наполягає на виконанні ухвали суду та просить визнати її явку в суд апеляційної інстанції обов`язковою. Суд в оскаржуваному рішенні не виклав позиції заявника, а лише виписав зміст заявлених вимог, невірно виклав позицію виконавчого комітету. У своєму рішенні суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 насильство в сім`ї одноособово не вчиняла та проігнорував неодноразові факти фізичного та психологічного насильства з боку заінтересованої особи ОСОБА_3 . На думку апелянта, висновок суду про відсутність домашнього насильства на підставі відсутності протоколів поліції щодо вчинення домашнього насильства, суперечить позиції Верховного Суду, що неодноразово зазначав, що складення протоколу не є обов`язковою умовою винесення обмежувального припису.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Баблонюк О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 , виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є одноосібним власником житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою 01.06.2021 року реєстр №1-190, підтверджується інформаційною довідкою № 356566371 від 30.11.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта.

Згідно відмітки у паспорті та витягу з реєстру територіальної громади місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно акта №06-01/201 від 30.10.2019 року, акта № 06-01/163 від 26.10.2023 року в будинку АДРЕСА_5 , проживають без реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2003 року, від якого мають дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 та копіями свідоцтв про народження дітей НОМЕР_2 та Серія НОМЕР_3 відповідно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) Серія НОМЕР_4 від 24.04.2018.

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 померли ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть Серія НОМЕР_5 , Серія НОМЕР_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 являється бабою ОСОБА_2 та свекрухою (матір`ю одного з подружжя) ОСОБА_1 (в розумінні термінів Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

З метою належного утримання будинку та сплати комунальних платежів, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_11 та ОСОБА_9 щодо здавання належного їй нерухомого майна в оренду третім особам, про що складено довіреність від 23.10.2023 року.

24 жовтня 2023 року представником ОСОБА_3 ОСОБА_9 було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність звільнення до 31.10.2023 року житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в тому числі і від особистих речей, які перебувають в даному будинку (у разі їх наявності).

За інформацією яка надана АТ «Хмельницькобленерго на запит представника ОСОБА_1 , адвоката Баблонюк О.В. від 28.11.2023 року, 02 листопада 2023 року в Кам`янець-Подільський РЕМ зверталася споживач ОСОБА_3 із заявою про тимчасове відключення електропостачання житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю проведення ремонтно-будівельних робіт, споживач із заявою про підключення не звертався ( а.с.168,172).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає в АДРЕСА_1 , станом на 12.12.2023 року до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася, що підтверджується довідкою ГУНП в Хмельницькій області Кам`янець-Подільського районного управління поліції від 12.12.2023 року № П-158а/з/121/108/2023.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Надання доказів на підтвердження доводів і обставини, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, при цьому суд, за відповідним клопотанням сторони, може зобов`язати позивача надати певні докази, якщо це необхідно для забезпечення об`єктивного розгляду справи, і ненадання їх за вимогою суду або не реагування на вимогу суду є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.

У справі, яка є предметом перегляду, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_3 її свекруха та бабуся неповнолітнього сина ОСОБА_6 , вчиняє стосовно неї та її сина домашнє насильство, зокрема позбавила невістку та онука опалення в будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає заявник разом з дітьми, електроенергії та інтернету, що є проявом економічного насильства. Крім того, заселяла в будинок сторонніх осіб, які вчиняли відносно заявниці та її сина психологічне насильство.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним вище законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк від одного до шести місяців.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі ненадання запитуваної інформації суд має право розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 77 та частиною першою статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що ОСОБА_1 не надала належні та достатні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 чинить економічне та психологічне насильство щодо неї та її неповнолітнього сина, існують ризики продовження чи повторного вчинення такого насильства, що є необхідною умовою для застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису про заборону ОСОБА_3 особисто або через своїх представників наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання заявника ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 строком на 6 місяців.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, апеляційний суд в цій частині не встановив.

При цьому судом першої інстанції правильно констатовано, що конфлікти між свекрухою та невісткою та внуком виникли на ґрунті невирішеного питання щодо користування будинком.

За приписами частини 2 статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються в порядку окремого провадження (це вид непозовного цивільного судочинства).

Заявляючи вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 негайно відновити електропостачання та інтернат в будинку АДРЕСА_1 , заявниця фактично просить усунути порушення свого цивільного права та права неповнолітнього сина, що вказує на те, що між сторонами виник спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а тому такі вимоги слід залишити без розгляду, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року в частині відмови у зобов`язанні ОСОБА_3 відновити електропостачання та інтернет скасувати та в цій частині залишити без розгляду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

О.І.Талалай

О.І. Ярмолюк