Провадження № 2-п/357/24/24
У Х В А Л А

іменем України

29 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Вальчук М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву представника відповідача адвоката Коваль Ростислава Олександровича про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 357/15770/23, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2024 року уповноважений адвокат Коваль Ростислав Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 357/15770/23.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 11 березня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було прийнято заочне рішення по справі №357/15770/23, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено.

Водночас, при прийнятті вищевказаного судового рішення не було враховано наступні обставини.

У відповідності до п. 1.1. Договору про надання фінансового кредиту № 12921-06/2021 від 19 червня 2021 року ТОВ «ФК «Інвеструм» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором.

Пунктом 1.6 вищевказаного Договору встановлено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказані Клієнтом.

Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який товариство має перерахувати необхідні позичальнику кошти.

У свою чергу, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки по справі.

Окрім того, позивачем зазначено, що Договір про надання фінансового кредиту №12921-06/2021 від 19 червня 2021 року було укладено ТОВ «ФК «Інвеструм» з ОСОБА_1 шляхом нібито підписання електронним підписом відповідачки відповідного Договору.

Згідно ст. З Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Разом із цим, всі долучені до позовної заяви позивачем докази сформовані власноручно позивачем чи третіми особами та не містять жодних належних та допустимих доказів вчинення саме відповідачкою будь-яких дій по підписанню Договору фінансового кредиту: відсутній КЕП (кваліфікований електронний підпис) відповідачки в розумінні ст.1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», відсутні будь-які повідомлення чи документи подані власноручно відповідачкою для акцептування відповідного договору, що в поєднанні з відсутністю доказів перерахування відповідачці вказаних у Договорі коштів свідчить про його неукладеність.

Таким чином, володіючи персональними даними особи, на місце відповідачки фактично можна підставити будь-яку особу та заповнивши всі документи виключно позивачем стверджувати про наявність будь-яких грошових вимог.

Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за договором, укладеним з ТОВ «ФК «Інвеструм», як підстава задоволення позовних вимог є необгрунтованими, оскільки ці розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження № 61-1211св 19.

У зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору про надання фінансового кредиту № 12921-06/2021 від 19 червня 2021 року, а також фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками відсутні.

Крім того, зазначив, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022р. не містить підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника в особі ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №12921-06/2021 від 19 червня 2021 року. Безпосередньо реєстр боржників до вищевказаного договору факторингу, з якого вбачалося право вимоги за спірним кредитним договором позивачем не надано.

Як і сам Договір факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022р., акт прийому-передачі реєстру боржників до нього не містять будь-яких відомостей про Договір про надання фінансового кредиту №12921-06/2021 від 19 червня 2021 року, як і не свідчать про наявність у позивача прав вимоги до відповідачки.

Сума ж заборгованості про перехід якої зазначається позивачем від нібито ТОВ «ФК «Інвеструм» в позовній заяві також різниться:

- на арк.5 зазначається про наявність нібито заборгованості відповідачки у розмірі 6080 грн., право вимоги за якою нібито перейшло до позивача за договором від 18.01.2022р.; в той час, як на арк.7 вже зазначається про заборгованість нібито у 8300 грн. відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021, який взагалі відсутній в матеріалах справи.

Водночас, сума позовних вимог складає: 99 799,99грн., вказані позивачем без детального розрахунку незрозуміло яким чином взагалі нараховані.

З урахуванням п.1.4. Договору про надання фінансового кредиту наданого позивачем, де вказано, що кредит надавався на 30-денний строк, сума позовних вимог як і відсутність їх детального розрахунку більше схожі на генератор випадкових чисел, а ніж наявність обґрунтованого права вимоги за кредитом нібито наданим у розмірі 2000 грн. на 30 днів.

Просив прийняти скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року по справі № 357/15770/23 і призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 117 - 123).

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30 квітня 2024 року (а.с. 128) головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І.

Заява з додатками, матеріали цивільної справи № 357/15770/23 провадження № 2/357/680/24, згідно контрольного журналу судових справ та матеріалів, отримана суддею для розгляду 14 травня 2024 року, оскільки згідно наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 28/в/г від 12 квітня 2024 року суддя Орехов О.І. перебував у додатковій оплачуваній відпустці з 29 квітня 2024 року по 13 травня 2024 року (а.с. 130).

Ухвалою судді від 14 травня 2024 року прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року по цивільній справі № 357/15770/23 та призначено судовий розгляд заяви на 29 травня 2024 року (а.с.131).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу через систему «Електронний суд» .

Судом 23 травня 2024 року за вх. № 28514 було отримано заперечення позивача на заяву про перегляд заочного рішення ухваленого у справі № 357/15770/23, в яких останній зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, та підтверджено факт підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювались виключно первісним позикодавцем. Відтак, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив стягнути з відповідача ту заборгованість за Кредитним договором, яка була нарахована первісними кредиторами. Вважає, що відповідачем подано до суду заяву про перегляд заочного рішення, яка не містить заперечення по суті позовних вимог, а також не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для «іншого» правильного вирішення справи, а отже, підстав для скасування заочного рішення не має. Просив заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення, розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 357/15770/23 провадження № 2/357/680/24, заяву про перегляд судового рішення разом з додатками, дійшов висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

У грудні 2023 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-7).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 грудня 2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 62 ) та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

08 грудня 2023 року судом було здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с. 66).

12 січня 2024 року за вх. № 2102 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 67).

Згідно отриманої інформації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.07.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Ухвалою судді від 15 січня 2024 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено в судове засідання у справі на 05 лютого 2024 року (а.с. 68-69).

05 лютого 2024 року розгляд справи було відкладено до 10 год. 00 хв. 11 березня 2024 року.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, в прохальній частині позовних вимог просили здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача та у разі неявки відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення, з яких вбачається, що відповідач особисто отримала судові документи (а.с. 78,79)

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Отже, відповідач ОСОБА_1 була обізнана про наявність на розгляді в суді вказаної справи, так як отримала ухвалу судді про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 10.02.2023 року та відповідно судову повістку 26.02.2023 року, про що свідчать поштові повідомлення про вручення.

Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача.

11 березня 2024 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року у цивільній справі № 357/15770/23 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на корить товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № від 30.05.2021 року у розмірі 85399,99 гривень, за кредитним договором № 12921-06/2021 від 19.06.2021 року в розмірі 6 080 гривень, за кредитним договором № /691715 від 03.06.2021 року в розмірі 8300 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 гривень, загалом 102483,99 гривень (сто дві тисячі чотириста вісімдесят три гривні дев`яносто дев`ять копійок).

Копію заочного рішення суду представник відповідача адвокат Коваль Р.О. отримав 15 березня 2024 року, про що в матеріалах справи свідчить наявна довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету (а.с. 112).

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, підставами для перегляду заочного рішення є одночасно наявність доказів, що мають істотне значення для справи та відсутність відповідача в судовому засіданні з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_1 про дату час та місце розгляду справи, згідно норм чинного цивільно-процесуального законодавства, була завчасно повідомлена належним чином.

Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають істотне значення для справи, не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку із неявкою відповідача та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Проте, представником відповідача адвокатом Коваль Р.О. жодних належних доказів, що б підтверджували необґрунтованість вимог позивача до заяви не додано.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Згідно ч.3ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення, та у такому випадку згідно ч.4 цієї статті у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 284,287,288, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника відповідача адвоката Коваль Ростислава Олександровича про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 357/15770/23, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Орєхов