Справа №487/4999/13
Провадження № 22-ц/812/567/24
У Х В А Л А

27 березня 2024 року Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Базовкіної Т.М.

суддів: 1) Тищук Н.О.,

2) Царюк Л.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник адвокат Сіхарулідзе Дмитро Геннадійовична рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2019 рокуухвалене у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2019 р. позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 08 березня 2024 р. представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

При подачі апеляційної скарги адвокат Сіхарулідзе Д.Г. одночасно заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, мотивуючи його тим, що 11 грудня 2013 р. заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у вказаній справі позовні вимоги Банку задоволені в повному обсязі. 31 липня 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. 08 лютого 2019 р. ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва заочне рішення від 11 грудня 2013 р. скасовано. 12 квітня 2019 р. позивач через канцелярію суду надав заяву про зміну предмету позову. Фактично відповідач та її представник не приймали участь в судовому розгляді, не отримували повісток та інших процесуальних документів з часу скасування заочного рішення, не мали відомостей щодо зміни позовних вимог та фактичного розгляду справи. Про існування спірного рішення ОСОБА_2 дізнався, під час розгляду іншої справи в апеляційній інстанції, після чого звернувся до Заводського районного суду із клопотанням про отримання копії рішення, ознайомлення та долучення до електронної справи, проте на даний, час дане клопотання не розглянуто (клопотання приєднано до справи 12 лютого 2024 р.).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 березня 2024 р. апеляційна скарга представника відповідача залишена без руху для надання заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням відповідних доказів щодо цього та витребувано матеріали цивільної справи з метою перевірки доводів заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

20 березня 2024 р. вказана цивільна справа надійшла на адресу апеляційного суду.

25 березня 2024 р. адвокат Сіхарулідзе Д.Г. надав на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 12 березня 2024 р. заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 не може бути відкрито виходячи з наступного.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду крім вже зазначених причин пропуску строку ОСОБА_2 зазначає такі підстави, як:

-заявник та його представник не були присутнім в судовому засіданні;

-не отримували повісток повідомлень про дату судового засідання;

-судом першої інстанції не направлялось повідомлень ані про час та дату судового

засідання у справі, ані рішення суду;

-рішення суду ухвалено за відсутністю сторін , без їх повідомлення , тобто без фактичної участі в розгляді справи;

-фактично про існування спірного рішення ОСОБА_2 дізнався, під час розгляду справи в апеляційній інстанції, після чого звернувся до Заводського районного суду із клопотанням про отримання рішення, ознайомлення та долучення до електронної справи про те на даний час дане клопотання не розглянуто (клопотання приєднано до справи 12 лютого 2024 р.);

-фактично існує два рішення щодо стягнення заборгованості за одним і тим самим договором з різними сумами заборгованості (Постанови Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області від 21 лютого 2024 р. у справі 487/3072/17, провадження номер 22-ц/812/171/24);

-поновлення строку на апеляційне оскарження, можливе в разі подання апеляційної

скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в

ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Посилаючись на викладене представник відповідача зазначав, що відповідач пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду з поважних причин та просив його поновити.

Згідно з ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

Вказаний висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 201/13990/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2013 р. Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено заочне рішення. Так, на а.с. 100 наявна заява про ознайомлення з матеріалами справи представника відповідачки ОСОБА_3 , подана 19 липня 2018 р. та його ж заява про перегляд заочного рішення на а.с.102-115, яка ухвалою того ж суду від 08 лютого 2019 р. задоволена, справу призначено до розгляду на 18 лютого 2019 р. Крім того, на а.с. 123 міститься заява цього ж представника від 17 серпня 2018 р. про отримання процесуальних документів в електронному вигляді та отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлень. Згідно зворотного повідомлення на а.с. 134 відповідачка була повідомлена про розгляд справи 10 вересня 2018 р. за адресою, зазначеною у заявах її представника. Також, 11 жовтня 2018 р. представником відповідачки була подана заява про відкладення розгляду справи (а.с.135-136) та згідно зворотного повідомлення про вручення судової повістки він отримав повістку про розгляд справи 02 листопада 2018 р. (а.с.142). 02 листопада 2018 р. ОСОБА_3 знову подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с.144). У справі наявні конверти зі зворотними повідомленнями про невручення судової повістки ОСОБА_1 на судові засідання, призначені на 12 грудня 2018 р., 02 листопада 2018 р., 05 квітня 2019 р., 25 червня 2019 р., 19 серпня 2019 р. з відміткою «закінченням терміну зберігання» (а.с.149-152,202-203,209-210,214-215) та зворотні повідомлення про отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повістки про розгляд справи 08 лютого 2019 р.(а.с.167,199), а також ОСОБА_1 на 29 жовтня 2019 р. (а.с.222).

З огляду на зазначене ОСОБА_1 не може вважатись такою, що не була повідомлена про розгляд справи та про ймовірність ухвалення рішення судом першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення було ухвалено Заводським районним судом м. Миколаєва 13 листопада 2019 р. Повний його текст складено того ж дня. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду було оприлюднене в реєстрі 18 листопада 2019 р.

Апеляційна скарга подана 08 березня 2024 р., тобто поза межами річного строку.

Беручи до уваги обізнаність відповідача про розгляд справи судом першої інстанції, подачу заяви про розгляд справи у його відсутність та визнання позову, то для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є лише одна підстава виникнення обставин непереборної сили, проте представником відповідача у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження про таке зазначено не було, тому виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту рішення суду також відсутні.

Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, вирішувати доводи заяви про поновлення строку щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження немає законних підстав, так як ці доводи перевіряються після дотримання тридцятиденного строку на оскарження, а не річного.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок про застосування норми права у подібних відносинах міститься в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

За таких обставин, враховуючи, що апеляційна скарга подана після спливу одного року, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2019 р. необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник адвокат Сіхарулідзе Дмитро Геннадійович на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2019 року ухвалене у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Н.О. Тищук

Л.М. Царюк