Справа № 932/1742/24
Провадження № 2-з/932/41/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сердюк Людмили Василівни про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ), Дніпровської міської ради (, просп. Дмитра Яворницького, 75) про визнання державних актів на землю недійсними,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Сердюк Людмили Василівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради про визнання державних актів на землю недійсними, в якій представник просить забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження частини будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки кадастровий номер :02:356:0041 та кадастровий номер :02:356:0040 розміром 0,0074 та 0,0015, що розташовані за адресою АДРЕСА_4 та які належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 є власником частини домоволодіння АДРЕСА_5 , що складає квартиру АДРЕСА_6 . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.10.2023 відповідачка ОСОБА_2 успадкувала після смерті своїх родичів частину житлового будинку, що складає 3-кімнатну квартиру під АДРЕСА_7 . На теперішній час ОСОБА_1 мала намір приватизувати частину земельної ділянки, але виявилось, що її померлі сестра та мати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 таємно приватизували землю у більшому розмірі, ніж мали право, чим погіршили її інтереси як в частині розміру так і в конфігурації земельної ділянки, в зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про визнання як державного акту на землю так і свідоцтва про спадщину на землю не дійсними. На теперішній час від відповідачки ОСОБА_2 їй стало відомо, що вона має намір продати як належну їй частину будинку-квартиру АДРЕСА_8 цього будинку так і земельні ділянки. У її присутності приходили потенційні покупці квартири і землі та узгоджували ціну. В зв`язку з тим, що продаж квартири одночасно проходить з продажем землі, ОСОБА_1 просить накласти заборону на відчуження як частини житлового будинку квартири АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_2 , посилаючись на те, що у зв`язку з тим, що на даний час між ними існує судовий спір є реальні ризики продажу спірного майна під час судового розгляду справи, тому постала гостра необхідність у забезпеченні позову у вказаний нею спосіб, оскільки не накладення заборони може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, виходячи з того, що спадкове майно буде відчужено та переоформлено на користь інших осіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України, визначено види забезпечення позову, де у п. 6 ч. 1 вказаної статті зазначено про можливість забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради про визнання державних актів на землю недійсними.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2024 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, визначено про необхідність проведення підготовчого засідання.

В обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що вона - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником частини домоволодіння АДРЕСА_5 , що складає квартиру АДРЕСА_6 . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.10.2023 відповідачка ОСОБА_2 успадкувала після смерті своїх родичів частину житлового будинку, що складає 3-кімнатну квартиру під АДРЕСА_8 та дві земельні ділянки за вказаною адресою. На теперішній час ОСОБА_1 мала намір приватизувати частину земельної ділянки, але виявилось, що її померлі сестра та мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таємно приватизували землю у більшому розмірі, ніж мали право; виділення розміри, форму і місце розташування цієї земельної ділянки у дворі спільного користування сім`я Бочарнікових з її сім`єю не узгоджувала і не повідомляла про наміри приватизувати цю земельну ділянку, чим погіршили її інтереси як в частині розміру так і в конфігурації земельної ділянки, в зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про визнання як державного акту на землю так і свідоцтва про спадщину на землю недійсними. На теперішній час від відповідачки ОСОБА_2 їй стало відомо, що вона має намір продати як належну їй частину будинку-квартиру АДРЕСА_8 цього будинку так і земельні ділянки. У її присутності приходили потенційні покупці квартири і землі та узгоджували ціну. В зв`язку з тим, що продаж квартири одночасно проходить з продажем землі, ОСОБА_1 просить накласти заборону на відчуження як частини житлового будинку квартири АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_2 , посилаючись на те, що у зв`язку з тим, що на даний час між ними існує судовий спір є реальні ризики продажу спірного майна під час судового розгляду справи, тому постала гостра необхідність у забезпеченні позову у вказаний нею спосіб, оскільки не накладення заборони може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, виходячи з того, що спадкове майно буде відчужено та переоформлено на користь інших осіб.

Посилаючись на вказані обставини, позивач у позові просить визнати недійсними та скасувати Державні акти на право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_4 від 12.02.2001, номер державної реєстрації 034093 на ім`я ОСОБА_3 та Державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.11.2001 року номер державної реєстрації 038111 на ім`я ОСОБА_4 , скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 .

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, доводів заяви про забезпечення позову, приймаючи до уваги той факт, що з цих доказів вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову позивачки, зважаючи на зміст позовних вимог позивача, яка оспорює правомірність видання Державних актів на право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_9 , які згодом успадкувала відповідач ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити її позов шляхом: накладення заборони на відчуження частини будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки кадастровий номер :02:356:0041 та кадастровий номер :02:356:0040 розміром 0,0074, 0,0015, що розташовані за адресою АДРЕСА_4 та які належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 .

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.04.2024 № 373024126, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2023 є власником земельних ділянок кадастровий номер :02:356:0041, розміром 0,0015га та кадастровий номер :02:356:0040, розміром 0,0074га.

Суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення заборони на відчуження земельних ділянок кадастровий номер :02:356:0041 та кадастровий номер :02:356:0040 розміром 0,0074га та 0,0015 га, які належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 . Приймаючи рішення про забезпечення позову у вказаний спосіб, суд враховує інтереси учасників справи, зважає на обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову; наявності зв`язку між таким заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням змісту заявлених позовних вимог.

Разом з цим, заява позивача про забезпечення позову шляхом: накладення заборони на відчуження частини будинку АДРЕСА_2 , яка належать на праві власності відповідачці ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає, оскільки дана частина нерухомого майна не є предметом позову у даній справі, позивачем не доведено наявності зв`язку між цим заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; також дані вимоги заяви про забезпечення позову є не співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд вважає, що наданими доказами підтверджено необхідність забезпечення позову у вказаний спосіб, а саме шляхом накладення заборони на відчуження земельних ділянок кадастровий номер :02:356:0041 та кадастровий номер :02:356:0040 розміром 0,0074га та 0,0015 га, оскільки вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову, тому є необхідність забезпечення пред`явленого позову у вищевказаний спосіб, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам у цій справі, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову.

Відтак, забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо вказаного вище нерухомого майна до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи вищевказаним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу чи іншим заінтересованим особам.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157, 260, 261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_9 (прож. АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про забезпечення її позову до ОСОБА_10 (зареєстр. АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_3 ), Дніпровської міської ради (м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, буд.75, ), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни (знах. м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 15-а), Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства розвитку громад і територій України (м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд.9, ) про визнання правочинів недійсними - задовольнити частково.

Заборонити вчиняти буд-які дії щодо нерухомого майна: земельних ділянок кадастровий номер :02:356:0041, розміром 0,0015га, та кадастровий номер :02:356:0040, розміром 0,0074га, які належать на праві власності ОСОБА_2 .

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Вищезазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання учасникам справи, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Державній реєстраційній службі.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева