ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

розглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року, ухвалене суддею Миронець О.К., повний текст рішення складено 18 грудня 2023 року

у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом доОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в якому просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на свою користь заборгованістьза послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.04.2011 року по 22.04.2021 року у розмірі 78 966,20 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 428,12 грн., 3% річних у розмірі 1810,93 грн. та судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 , з централізованою системою опалення, теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року №1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» (зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2001 року №946), КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. Як виконавець послуг КП «Харківські теплові мережі» відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги» має право на стягнення вартості наданих споживачам послуг. За період з 01.04.2011 року по 22.04.2021 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг з підігріву гарячої води для потреб гараячого водопостачання та опалення, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 78966,2 грн. Крім того, нараховано інфляційні витрати в сумі 4428,12 грн. та 3 % річних в сумі 1810,93 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 20.01.2022 року о 08-30 год. (а.с. 15).

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 року №7/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 року, головуючим у справі визначено суддю Миронець О.К. (а.с. 28).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2023 року прийнято до провадження цивільну справу, призначено судове засідання на 08.08.2023 року о 09-30 год., з викликом сторін (а.с. 29).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергії - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 55143,07 грн. за період з 01.11.2018 року по31.10.2021 року, інфляційні витрати в сумі 4428,12 грн., 3% річних у сумі 1810,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» понесені судові витрати в сумі по 790,50 грн., з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи, що строк позовної давності за період з 12..03.2017 року закінчувався 12.03.2020 року, а також те, що на всій території України запроваджувався до 30.06.2023 року карантин, а під час дії карантину строки, визначені ст.257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то в період заборгованості з 12.03.2017 року по 22.04.2021 року не виходить за строки позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням поданої заяви відповідача про застосування строків позовної давності за період з 12.03.2017 року по 22.04.2021 року, а саме суми заборгованості за надані послуги у розмірі 55143,07 грн., інфляційні витрати в сумі 4428,12 грн., 3% річних у сумі 1810,93 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.04.2024 року виправлено описку, допущену у рішенні Київського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Другий абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 5 5143,07 грн. за з 12 березня 2017 року по 22 квітня 2021 року, інфляційні витрати в сумі 4 428,12 грн., 3% річних у сумі 1810,93 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції щодо стягнення з неї заборгованості та нарахованих сум скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог відносно неї.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у відзиві на позовну заяву вона зазначала, що не є власником квартири АДРЕСА_1 та не користується і не проживає в ній, тобто, не є споживачем визначених у позові житлово-комунальних послуг, а отже й боржником. Відповідно, нараховані позивачем інфляційні втрати та 3% річних є безпідставними. Також нею до суду було подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд застосував строк позовної давності до частини позовних вимог за період з 01.04.2011 року до 01.11.2018 року, про що вона просила у відповідній заяві і з чим повністю згодна. Однак, за період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року судом було стягнуто з неї заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 55 143,07 грн., а також відповідні інфляційні втрати та 3% річних, яка значно перевищує ту суму боргу, яку зазначив сам позивач у своїй відповіді на відзив (36 815,59 грн. за період її реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 , з 30.07.2014 року по 22.04.2021 року). Також період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року, за який судом стягнуто заборгованість, на пів року перевищує термін її реєстрації в квартирі за зазначеною вище адресою, оскільки вона знялася з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , не 31.10.2021 року, а 22.04.2021 року, про що зазначено у довідці з реєстру ЦНАП м. Харкова від 24.11.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб по АДРЕСА_2 . Тобто, висновки суду в цій частині не відповідають матеріалам справи. На підтвердження того факту, що вона не проживала у зазначеній квартирі з квітня 2015 року по грудень 2021 року, а проживала у цей час в АДРЕСА_3 , нею до матеріалів справи було надано відповідний акт старости села від 30.03.2021 року, а також довідку старости села від 28.08.2023 року. Зазначені докази беззаперечно підтверджують, що з квітня 2015 року вона не була користувачем комунальних послуг в квартирі АДРЕСА_1 . Вказує, що двічі 30.10.2023 рок та 10.11.2023 року вона зверталася до позивача із заявами про проведення перерахунку заборгованості за комунальні послуги, проте, відповідач відмовив в проведенні перерахунку. Також зазначає, що між нею та відповідачем не укладався будь-який договір про надання комунальних послуг. Крім того вказує, що є інвалідом II групи за загальним захворюванням та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням. Отже, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона як особа з інвалідністю II групи звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що відповідачі користувалися послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги опалення, утворилася заборгованість, яка за період з 01.04.2011 року по 22.04.2021 року становить 78966,2 грн. Крім того, нараховано інфляційні витрати в сумі 4428,12 грн., та 3 % річних в сумі 1810,93 грн.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вирішуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування позовної давності, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ч.1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позову, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованостіза послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.04.2011 року по 22.04.2021 року у розмірі 78 966,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 4 428,12 грн., 3% річних у розмірі 1810,93 грн.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні норми передбачені ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , у період з 30.07.2014 року по 22.04.2021 року, тому є споживачем послуг КП «Харківські теплові мережі» з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаною адресою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є споживачем наданих КП «Харківські теплові мережі» послуг, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки суду не надано доказів щодо належного повідомлення споживачем ОСОБА_1 виконавця послуг КП «Харківські теплові мережі» про наявність змін кількості осіб, що отримують послуги.

Так, згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Наведене свідчить, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язана своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

З довідки про нарахування та оплати послуг КП «Харківські теплові мережі» з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що за період з 30.07.2014 2015 року по 22.04.2021 року нараховувалася щомісячно плата за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, але оплата наданих послуг не здійснювалася.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що КП «Харківські теплові мережі» за період з 30.07.2014 2015 року по 22.04.2021 року включно надавалися послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , які повинні бути оплаченими.

Доводи апеляційної скарги щодо не повного врахування заяви ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції враховано таку заяву відповідача ОСОБА_1 та з дотриманням положень п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строків, визначених у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України на строк дії встановленого в Україні карантину, застосовано до позовних вимог заяву про застосування строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення судом заборгованості за період, коли відповідач ОСОБА_1 була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , то такі доводи є безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції містить висновки щодо стягнення заборгованості саме за період з 12 березня 2017 року по 22 квітня 2021 року в межах періоду реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції, невірного розуміння відповідачем та його представником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 року підлягає зміні в частині вирішення питання про стягнення судових витрат.

Згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, загальне захворювання (а.с. 117).

З врахуванням викладеного, судовий збір, визначений до стягнення з ОСОБА_1 у розмірі 790,50 грн., підлягає компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат - змінити, виклавши в цій частині в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 790,50 грн. В іншій частині сплачений судовий збір у розмірі 790,50 грн. компенсувати Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов