Справа №443/945/24
Провадження №2-н/443/91/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу

28 травня 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

встановив:

Суть заяви.

Заявниця ОСОБА_1 подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини Пелих ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів його доходів, починаючи стягувати від дня подання заяви про видачу судового наказу, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, у цій заяві заявниця ставить вимогу про стягнення з ОСОБА_2 витрат пов`язаних із розглядом справи у суді, а саме: витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Позиція суду.

Суд, вивчивши подану заяву та додані до неї документи, доходить висновку, що у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом.

На підтвердження обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу до заяви про видачу судового наказу надано рахунок-фактуру №05.24/11 від 22.05.2024 (адвокат Ощирок В.С.), згідно з якою вартість послуг наданих адвокатом по справі про стягнення аліментів (консультація, написання позовної заяви) становить 2 000,00 грн (а.с.8).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Згідно з приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1 статті 133 ЦПК України, пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

За змістом положень частин 1, 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень частина 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Згідно з вимогами частина 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження».

Так, за змістом приписів частин 1 та 2 статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У судовому наказі зазначаються, зокрема, повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини 1 статті 168 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини 3 статті 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд зауважує, що заявниця звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, яка підлягає розгляду за правилами Розділу II «НАКАЗНЕ ПРОВАДЖЕННЯ» ЦПК України.

Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначений розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені заявником (стягувачем).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, водночас у порядку наказного провадження розгляд справи проводиться без судового засідання та повідомлення заявника і боржника, а також під час розгляду справи суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, відтак суд доходить переконання, що вирішення судом питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу у наказному провадженні позбавить боржника у справі можливості довести неспівмірність заявлених вимог або погодитися з розміром цих витрат. При цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

Також, системний аналіз норм ЦПК України дозволяє дійти висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати відшкодуванню не підлягають.

З огляду на викладене, суд вважає, що у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 165, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою заявниці ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини Пелих ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів його доходів, починаючи стягувати від дня подання заяви про видачу судового наказу, до досягнення дитиною повноліття, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя А.І. Павлів