Справа № 450/4956/24 Провадження № 2/450/2174/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Дикої О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Репецький Віталій Васильович до ОСОБА_2 , ПАТ «ПроКредитБанк», третя особа Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зняти арешт з будівлі кафе, загальною площею 478,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 236), накладений підставі постанови про відкриття виконавчого, провадження №19631318 від 03.06.2010 року ВДВС Пустомитівського РУЮ у Львівській області, державний виконавець Семененко С. В. (реєстраційний номер обтяження 9908541 від 08.06.2010 pоку 11:22:50; реєстрація обтяження: реєстратор: ЛФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), на виконання ухвали про забезпечення позову Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2010 року в справі № 2-2376/10.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що у вересні 2024 р. позивачу стало відомо, що згідно даних реєстру речових прав (старого реєстру) наявна інформація про арешт даного нерухомого майна, котре є предметом спору. Зазначає, що з листа Пустомитівського ВДВС від 30.09.2024 р. за №35398 вбачається, що згідно даних АСВП на виконанні ВДВС Пустомитівського РУЮ перебувало виконавче провадження №19631318 з примусового виконання ухвали №2-2376 Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2020 р. в справі про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» щодо накладення арешту на будівлю кафе, заг. площею 478,5 кв.м. в АДРЕСА_1 . Також наголошує, що в листі зазначено про неможливість надання більш детальної інформації та завіреної копії постанови про відкриття виконавчого провадження немовжливо, оскільки матеріали виконавчих проваджень знищено за завершенням терміну зберігання. Стверджує, що в процесі розгляду справи ухвалою про забезпечення позову Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2010 р. в справі №2-2376/10 було вжито заходи забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на будівлю кафе, заг.площею 478,5 кв.м. в АДРЕСА_1 належне на праві власності ОСОБА_3 . Розгляд справи завершено ухвалення рішення Залізничним районним судом м.Львова від 10.03.2011 р. в справі №2-1010/11. Вказує, що згідно даних АСВП відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження щодо відповідачки відповідачки ОСОБА_2 , також такі відомості відсутні в Єдиному реєстрі боржників. Позивач стверджує, що є власником арештованого майна, виходячи із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, котрий виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №27198015 від 02.09.2010 р. з якого вбачається, що власником будівлі (приміщення кафе) загальною площею 478,5 м.кв., котре знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 2336214), є заявник - ОСОБА_1 на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13.08.2010 р. в справі №2-4784/10, що підтверджується витягом (інформацією) з ДРРП від 24.09.2024 р. за №396232236. Позивач зазначає про відсутність діючих та/чи завершених виконавчих проваджень щодо відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк», а також зазначає, що майно стосовно якого було вжито заходів забезпечення позову ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2010 р. в справі №2-2376/10 на даний час перебуває у власності позивача, що відповідно позбавляє його можливості вільно ним розпоряджатись. Позивач висновує, що між сторонами у справі Залізничного районного суду м.Львова №2-2376/10 (№2-514/11) ( ОСОБА_2 та ПАТ «ПроКредитБанк») відсутні неврегульовані спори, таким чином, потреба в забезпеченні позову та арешті майна відпала. Зазначає, що згідно довідки АТ «ПроКредитБанк» від 07.10.2024 р. за №07-10-24/1/33 у відповідачки ОСОБА_2 станом на 07.10.2024 р. в АТ «Про Кредит Банк» відсутня заборгованості перед АТ «ПроКредитБанк» по кредитних договорах, а відтак відсутні підстави для подальшого існування заходів забезпечення позову, а відповідно - арешту майна. Вказує, що 09.10.2024 р. ухвалою Залізничного районного суду м.Львова в справі №2-514/11 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, а також 16.10.2024 р. ухвалою Залізничного районного суду м.Львова в справі №2-514/11 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову. В клопотанні від 28.10.2024 р. позивач долучив довідку АТ «ПроКредитБанк» від 24.10.2024 р. №24-10-24/1/12, з якій зазначено, що позивач ОСОБА_1 не є клієнтом даного банку та не має відкритих рахунків чи діючих кредитних договорів з Банком, а також у нього відсутня заборгованість перед Банком по кредитних продуктах, а також довідку АТ «ПроКредитБанк» від 24.10.2024 р. №24-10-24/1/11, з якій зазначено, що Банк не заперечує проти припинення обтяження майна накладеного ухвалою Залізничного районного суду м.Львова по справі №2-2376/10 від 25.05.2010 р., а саме щодо об`єкта нерухомості: Будівля кафе, загальною площею 478,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені довідки позивач зазначив, що розцінює в розумінні ч.1 ст.206 ЦПК України, як визнання позову відповідачем.

Ухвалою від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у їх відсутності, позов підрив, сплачений при подачі позову до суду судовий збір просила залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Подала відзив на позовну заяву в якій просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі, а здійснені судові витрати залишити за позивачем. Просить здійснювати розгляд справи без участі відповідачки.

Представник третьої особи Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Хурдепа С. Ю. подав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовної заяви та просив здійснювати розгляд справи без участі органу ДВС. Відзив на позовну заяву мотивовано здебільшого тією обставиною, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова по справі №2-514/11 виданою 16.10.2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить висновку, що позов є підставним, та підлягає до задоволення.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, котрий виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №27198015 від 02.09.2010 р. власником будівлі (приміщення кафе) загальною площею 478,5 м.кв., котре знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 2336214), є позивач - ОСОБА_1 на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13.08.2010 р. в справі №2-4784/10, що вбачається з витягц (інформації) з ДРРП від 24.09.2024 р. за №396232236.

З листа Пустомитівського ВДВС від 30.09.2024 р. за №35398 вбачається, що відповідно до даних АСВП на виконанні ВДВС Пустомитівського РУЮ перебувало виконавче провадження №19631318 з примусового виконання ухвали №2-2376 Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2020 р. в справі про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» щодо накладення арешту на будівлю кафе, заг. Площею 478,5 кв.м. в АДРЕСА_1 . Також з листа вбачається неможливість надання більш детальної інформації та завіреної копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки матеріали виконавчих проваджень знищено за завершенням терміну зберігання.

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи ухвалою про забезпечення позову Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2010 р. в справі №2-2376/10 було вжито заходи забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на будівлю кафе, заг.площею 478,5 кв.м. в АДРЕСА_1 належне на праві власності ОСОБА_3 . Розгляд справи завершено ухвалення рішення Залізничним районним судом м. Львова від 10.03.2011 р. в справі №2-1010/11.

Згідно даних АСВП відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження щодо відповідачки відповідачки ОСОБА_2 , також такі відомості відсутні в Єдиному реєстрі боржників.

Судом встановлено відсутність діючих та завершених виконавчих проваджень щодо відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк», а також встановлено, що майно стосовно якого було вжито заходів забезпечення позову ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2010 р. в справі №2-2376/10 на даний час перебуває у власності позивача ОСОБА_1 .

Згідно довідки АТ «ПроКредитБанк» від 07.10.2024 р. за №07-10-24/1/33 вбачається відсутність у відповідачки ОСОБА_2 станом на 07.10.2024 р. кредитів в АТ «Про КредитБанк», а також відсутність заборгованості перед АТ «ПроКредитБанк» по кредитних договорах, а відтак відсутні підстави для подальшого існування заходів забезпеченння позову, а відповідно - арешту майна. З довідки АТ «ПроКредитБанк» від 24.10.2024 р. №24-10-24/1/12, вбачається, що позивач ОСОБА_1 не є клієнтом даного банку та не має відкритих рахунків чи діючих кредитних договорів з Банком, а також у нього відсутня заборгованість перед Банком по кредитних продуктах, а також з довідки АТ «ПроКредитБанк» від 24.10.2024 р. №24-10-24/1/11, вбачається, що Банк не заперечує проти припинення обтяження майна накладеного ухвалою Залізничного районного суду м.Львова по справі №2-2376/10 від 25.05.2010 р., а саме щодо об`єкта нерухомості: Будівля кафе, загальною площею 478,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 09.10.2024 р. ухвалою Залізничного районного суду м.Львова в справі №2-514/11 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, оскільки такі не порушують прав відповідачки ОСОБА_2 . Також судом встановлено, що 16.10.2024 р. ухвалою Залізничного районного суду м.Львова в справі №2-514/11 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову з процесуальних підстав, що спростовує доводи третьої особи в заперечення позовних вимог.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 725/3352/23від 06 травня 2024 року висловився щодо пред`явлення позову про зняття арешту з майна, зазначивши, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження" (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна").

Відповідно до ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч.2 ст.59 Закону, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідності до ч.5 ст.59 Закону передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до ДРРП обмежує законні права позивача, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо належного квартири.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 615467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Відтак, твердження представника третьої особи щодо відсутності підстав для задоволення позову, спростовується вищевикладеним, а тому суд не бере їх до уваги. Крім того, суд погоджується із доводами позивача та розцінює твердження відповідача АТ «ПроКредитБанк» в заяві від 04.11.2024 р., в розумінні ч.1 ст.206 ЦПК України, як визнання позову відповідачем.

Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, тому право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна, що накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №19631318 від 03.06.2010 р. ВДВС Пустомитівського РУЮ у Львівській області, державний виконвець ОСОБА_4 (реєстраційний номер обтяження 9908541 від 08.06.2010 р. 11:22:50; реєстрація обтяження: реєстратор: ЛФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), на виконання ухвали про забезпечення позову Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2010 р. в справі №2-2376/10.

Оскільки позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просив залишити за ним понесені судові витрати у справі, тому суд залишає за позивачем сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1211,73 грн., що підтверджується документально.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.137,ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279 ЦПК України, на підставі ст. 391 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Репецький Віталій Васильович до ОСОБА_2 , ПАТ «ПроКредитБанк», третя особа Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області про звільнення майна з-під арешту, задоволити.

Зняти арешт з майна належного ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - будівлі кафе, загальною площею 478,5 кв.м., адреса АДРЕСА_1 . (РНОНМ 236), що накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №19631318 від 03.06.2010 р. ВДВС Пустомитівського РУЮ у Львівській області, державний виконвець ОСОБА_4 (реєстраційний номер обтяження 9908541 від 08.06.2010 р. 11:22:50; реєстрація обтяження: реєстратор: ЛФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), на виконання ухвали про забезпечення позову Залізничного районного суду м.Львова від 25.05.2010 р. в справі №2-2376/10.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.11.2024 р.

СуддяІ. І. Мельничук