Номер провадження: 22-ц/813/943/24
Справа № 947/9402/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Виконавчий комітет Одеської міської ради,

третя особа - Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР в особі юридичного департаменту Одеської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 у складі судді Салтан Л.В.,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради, про визнання протиправними та скасування рішень. Позивач просила визначити порядок виконання рішення суду, згідно якого це Рішення є підставою для припинення права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності № 27465230 та закриття розділу: 01).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з наведеним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його до апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

12.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав клопотання, у якому просив ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 28000 грн., витрати зі сплати судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 2724 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1818 грн.

19.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала заперечення на клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, у яких позивач просить суд визнати подане клопотання ОСОБА_2 необґрунтованим та відмовити у стягненні у повному обсязі.

19.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав клопотання, у якому просив заперечення ОСОБА_1 повернути без розгляду.

22.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просила визнати подане клопотання ОСОБА_2 необґрунтованим та відмовити у стягненні у повному обсязі; відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь держави судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1818 грн., так як це є повноваженням суду першої інстанції. Також в цей день ОСОБА_1 подала клопотання, у якому просила залишити клопотання ОСОБА_2 без розгляду.

В судове засідання, сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Частинами 2-5 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас зі змісту ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, на виконання вищевказаної норми, 12.08.2024 ОСОБА_2 подав до апеляційного суду клопотання, у якому просив ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 28000 грн., витрати зі сплати судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 2724 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1818 грн.

Отже вимоги щодо строків подання доказів понесених судових витрат ОСОБА_2 витримано.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23.09.2022 між адвокатом Кострич М.П. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги, згідно п.1.1. якого, адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу, а клієнт зобов`язується прийняти надану правничу допомогу.

Пунктом 5.1. вищевказаного договору встановлено, що оплата правової допомоги визначається сторонами за домовленістю відповідно до чинного законодавства України. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати (авансом, частковою оплатою), умови повернення, тощо сторони фіксують у додаткових угодах, що є невід`ємною частиною цього договору. Остаточний розмір гонорару зазначається у акті про надання правничої допомоги.

Додатковою угодою №1 до Договору №23/22 про надання правової допомоги від 23.09.2022 від 29.09.2022 визначено, що адвокат надає клієнту послуги з представництва інтересів клієнта у Одеському апеляційному суді у справі №947/9402/21.

Пунктом 2 Додаткової угоди визначено, що Адвокат зобов`язується здійснити всі необхідні процесуальні дії для захисту інтересів клієнта під час розгляду справи в Одеському апеляційному суді, починаючи з ознайомлення зі справою, вивченням матеріалів судової справи і підготовки апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 і до закінчення розгляду справи Одеським апеляційним судом.

Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що вартість правничої допомоги за даною додатковою угодою встановляється у фіксованому розмірі 28 000 гривень.

Пунктом 4 Додаткової угоди визначено, Оплата Клієнтом здійснюється шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок адвоката, що зазначений у цій угоді із зазначенням її реквізитів у наступному порядку:

- 10 тисяч гривень у строк до 29 жовтня 2022 р.

- 9 тисяч гривень протягом розгляду справи у суді апеляційної інстанції до ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи.

- 9 тисяч гривень у строк 3 календарні дні після ухвалення Одеським апеляційним судом судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, апелянтом протягом 3 днів мало бути сплачено на користь адвоката решту вартості послуг у розмірі 9 тисяч гривень, однак, між адвокатом та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 2, якою сторони змінили п. 4 Додаткової угоди № 1 та фактично змінили строк сплати вказаних 9 тисяч з трьох днів до тридцяти, а саме, до 08.09.2024.

Станом на сьогоднішній день Клієнт сплатив на користь Адвоката 19 тисяч гривень на розрахунковий рахунок, що підтверджується відповідними доказами, які додаються до цієї заяви. Також клієнт має зобов`язання щодо сплати залишку у розмірі 9 тисяч гривень.

12.08.2024 Сторони також підписали акт виконаних робіт, де узгодили, що адвокатом виконані умови договору у повному обсягу, а за Клієнтом залишаються зобов`язання щодо сплати 9 тисяч гривень до 08.09.2024.

З огляду на вищевказане, заявник має право на стягнення із позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 28 тисяч гривень.

Отже, сторони визначили фіксований розмір гонорару.

Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 зазначив, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Разом з тим, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, від ОСОБА_1 неодноразово надходили заперечення щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, посилаючись на те, що вони є вкрай завищеними та неспівмірними із складністю справи та об`ємом наданих послуг і виконаних робіт, у зв`язку із чим, позивачка просила відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, колегія суддів вважає, що зазначений позивачкою розмір витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи є завищеним та неспівмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Так, у суді апеляційної інстанції надана представником ОСОБА_3 - адвокатом Кострич М.П. правова допомога полягала у:

- написанні апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 (Том 4: а.с. 40-46);

- написанні заяви про усунення недоліків апеляційної скарги (Том 4: а.с. 65);

- написанні клопотання про проведення засідання у режимі відеоконференціїї (Том 4: а.с.104);

- написанні 3-х заяв про розгляд справи за відсутності апелянта (Том 4: а.с. 193, 198, 208).

Про будь-які інші надані ОСОБА_2 адвокатські послуги у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, адвокат Кострич М.П. не заявляв.

Колегія суддів враховує, що на стадії апеляційного розгляду справи правова позиція сторони є вже сформованою, а всі докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, досліджені в суді першої інстанції, відтак, підстав для висновку про складнощі у написанні адвокатом апеляційної скарги, мотиви якої були аналогічними запереченням викладеним у відзиві на позовну заяву - немає, тому ураховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а саме написання апеляційної скарги та написанні п`яти заяв (три з яких про розгляд справи за відсутності апелянта), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення клопотання та стягнення на користь ОСОБА_2 понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Корім того, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 також підлягає стягненю судовий збір за подання апеляційної скарги.

Так, статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що постановою Одеського апеляційного суду від 08.08.2024 апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року скасовано, ухвалено по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено та те, що при ухваленні постанови судом не було вирішено питання також розподілу судового збору, колегія суддів вважає, що понесені відповідачем судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 2724 грн. (Том 4: а.с. 47) підлягають на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, понесених в суді апеляційної інстанції, 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні судового збору за подання апеляційної скарги.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева