УХВАЛА

18 липня 2024 року

м. Київ

справа № 627/835/23

провадження № 61-10240ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Андерс Валентина Миколаївна, на постанову Харківського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агрослобода» про розірвання договору оренди землі, припинення речового права оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Агрослобода» про розірвання договору оренди землі, припинення речового права оренди землі.

Позов обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки площею 4,3381 га, розташованої на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, кадастровий номер: :04:001:0170, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що за життя ОСОБА_2 уклав договір оренди землі з Фермерським господарством «Агрослобода» від 30 квітня 2007 року, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 747,00 грн в рік в тому числі в грошовій, натуральній та відробітковій формі у строки до 20 грудня поточного року.

02 січня 2015 року ОСОБА_2 та Фермерське господарство «Агрослобода» уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 6, якою внесли зміни, згідно яких орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 4% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня поточного року. Після прийняття спадщини він рекомендованим листом від 16 березня 2020 року повідомив орендаря про те, що він є власником вказаної земельної ділянки, зазначив свою адресу проживання та просив орендну плату сплачувати йому поштовим переказом за місцем проживання чи через касу підприємства. Також другим листом повідомив про наміри на розірвання договору оренди земельної ділянки.

28 квітня 2020 року листом № 93 Фермерське господарство «Агрослобода» повідомив його про те, що пропонує внести зміни до договору оренди від 30 квітня 2007 року в частині збільшення розміру орендної плати у сумі 7% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та пропонує подальшу співпрацю. Згоду на розірвання договору оренди не надав. У свою чергу сторони не виявили наміру на підписання вказаних змін до договору оренди землі від 30 квітня 2007 року.

Зазначив, що до 20 грудня 2020 року він отримав від Фермерського господарства «Агрослобода» орендну плату в сумі 14 829,27 грн, які надіслані поштовим переказом за місцем його проживання за період оренди 2018-2020 роки. Орендна плата за 2021 рік та 2022 рік орендарем у строки до 20 грудня кожного поточного року не сплачувалась.

Вважав, що орендар порушив умови договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі від 30 квітня 2007 року. Також, зазначив, що володіючи інформацією про те, що він має намір звернутися до суду з позовом, орендар 14 вересня 2023 року перерахував йому орендну плату у розмірі 8 109,00 грн за 2022 рік, в той же час саме цей факт свідчить про неналежне виконання умов договору оренди з боку відповідача, що є підставою для його розірвання.

Просив розірвати договір оренди землі, укладений 30 квітня 2007 року щодо земельної ділянки площею 4,3381 га, кадастровий номер № :04:001:0170, між ним та Фермерським господарством «Агрослобода»; припинити речове право оренди Фермерського господарства «Агрослобода» на вказану земельну ділянку площею 4,3381 га, кадастровий номер № :04:001:0170 та стягнути судові витрати.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 28 лютого 2024 року позов задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4,3381 га, кадастровий номер :04:001:0170, укладений 30 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Агрослобода»; припинено речове право оренди Фермерського господарства «Агрослобода» на земельну ділянку площею 4,3381 га, кадастровий номер :04:001:0170. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 10 квітня 2024 року стягнуто з Фермерського господарства «Агрослобода» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агрослобода» задоволено.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 28 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

17 липня 2024 року до Верховного Суду, через систему «Електронний суд», надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Андерс В. М., на постанову Харківського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Предметом спору у цій справі є вимоги про розірвання договору оренди землі та припинення речового права оренди землі.

Відповідно до пунктів 2, 8 частини першої статті 176 ЦПК Україниціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про розірвання договору найму (оренди) - сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Суд встановив, що розмір орендної плати за рік відповідно до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки становить 5 756,68 грн. Розмір орендної плати за три роки становитиме 17 270,04 грн.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Андерс Валентина Миколаївна, на постанову Харківського апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агрослобода» про розірвання договору оренди землі, припинення речового права оренди землі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко