ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 390/1552/22

провадження № 22-ц/4809/1193/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А. М., Карпенко О. Л.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2024 року (суддя Квітка О.О.).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022р ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що у березні 2006 року вона придбала у ОСОБА_3 будинок по АДРЕСА_1 . Продавець передав їй правовстановлюючі документи та ключі.

З березня 2010 року почала постійно проживати у вказаному будинку. Кошти за будинок домовилася виплачувати частинами і повністю розрахувалася за вказане майно у січні 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, тому вона позбавлена можливості оформити своє право власності і змушена звернутися до суду за захистом невизнаного права.

Відзив не подавався.

Ухвалою суду від 17.01.2023 замінено відповідача Великосеверинівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області на ОСОБА_2 .

Ухвалою суду 03.11.2023 відмовлено у затвердженні мирової угоди між сторонами.

Судове рішення

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено.

Суд першої інстанції виснував, що відсутні визначені статтею 344 ЦК України правові підстави для задоволення позову, оскільки власником спірного житлового будинку був померлий ОСОБА_3 , матеріали справи не містять підтвердження, що він відмовлявся від належного йому нерухомого майна за життя, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його сестра ОСОБА_2 , також у справі відсутні докази, які б свідчили про відкрите добросовісне володіння позивачем спірним житловим будинком протягом 10 років.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Васильченко З.С. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок по АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі сторона позивачка послалася на ті самі обставини, що й в позовній заяві. Вказала, що відповідач позов визнала у суді, сторони уклали мирову угоду, відсутні обставини неприйняття визнання позову.

Відзив

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення.

Рух справи

Ухвалою суду від 16.08.2024р, за наслідком виконання скаржницею вимог ухвали суду від 02.07.2024р та 06.08.2024р, поновлено строк на апеляційне провадження та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою від 23 вересня 2024р справу призначено до розгляду.

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про судовий розгляд. Неявка сторін не перешкоджає перегляду справи за апеляційною скаргою, ст.372 ЦПК.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.

За положеннями ч.5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Процесуальні обставини у суді апеляційної інстанції

До апеляційного суду позивач, одночасно апелянт ОСОБА_1 , та відповідач у справі ОСОБА_2 подали спільну заяву про затвердження умов мирової угоди, долучили текст мирової угоди.

Ухвалою колегії суддів від 29.11.2024р відмовлено сторонам у затвердженні умов мирової угоди, з підстав в ній викладених.

Обставини встановлені судом

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу будівлі та земельної ділянки від 18.10.2005 ОСОБА_4 продала житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку під номером АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с. 4-7).

Відповідно до довідки № 256 від 27.06.2022, виданої виконавчим комітетом Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району, ОСОБА_1 проживає та не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 02 березня 2010 року (а.с. 8).

Із довідки про оціночну вартість об`єкта від 16.08.2022 вбачається, що вартість будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та присадибної ділянки становить 257713,44 грн та 217962,68 грн відповідно (а.с. 9-10).

Згідно спадкової справи № 89/2020 від 12.09.2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 , заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 12.09.2020р подала його сестра ОСОБА_2 , в якій зазначила, що повністю приймає спадщину за законом (а.с. 21- 74).

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає повною мірою.

Мотиви апеляційного суду

У суді порушений спір про визнання права власності на будинок, яке позивач вважає своєю власністю, але в силу об`єктивних обставин не може здійснити державну реєстрацію права.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зміст цивільного правовідношення становлять суб`єктивні права та обов`язки учасників правовідносин.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 сформульовано, зокрема, такі висновки.

Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18 вказано: «Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном..

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником».

В порядку ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав, встановлених статтею 344 ЦК України, для визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на майно на підставі статті 334 ЦК можливо лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач за життя власника будинку, придбала за домашньою угодою спірний будинок. Як виходить з її пояснень, які неможливо перевірити об`єктивними доказами, кошти віддавала частина, мала правовстановлюючі документи та ключі, з 2010 року заселилася у будинок.

При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.

Недоведеність позивачем однієї з обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, унеможливлює задоволення позову про визнання права на майно набувальною давністю.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачкою добросовісності набуття майна, відсутність складових ст. 344 ЦК для визнання права власності за набувальною давністю.

Позиція позивача доводить, що будинок нею придбавався, але у спосіб передбачений законом, право власності на нього не зареєстровано за нею. З березня 2010 року, що становить понад 10 років, вона володіє майном, але сам по собі сплив строку давності відкритого володіння чужим майном не є достатньою підставою для набуття ним права власності за набувальною давністю.

Більш того, у 2020 році володільцем майна стала ОСОБА_2 відповідач у справі, спадкоємець власника будинку ОСОБА_3 , яка заявила про прийняття спадщини.

Погодження відповідача з вимогами позову, не може нівелювати вимоги законодавства, дотримання положень при укладанні правочинів, тощо.

До того ж об`єктивні обставини справи не слугують застосуванню ст. 344 ЦК.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, оскільки суд повно встановив обставини справи та зробив правильний висновок, правильно застосувавши закон.

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції відповідає критеріям законності, обґрунтованості, відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, таке рішення не підлягає скасуванню.

Судові витрати

У зв`язку з незмінністю судового рішення, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, ст. 141 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2024 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко