г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/384/23
Номер провадження 2/213/721/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши заочно в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/384/23 за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Пахомова Дарина Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог зазначає, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 29 липня 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Спільна з відповідачем донька залишилась на утриманні та вихованні позивачки. ОСОБА_3 з 16 серпня 2021 року зарахована на денну форму навчання до Одеського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації для здобуття освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю Правоохоронна діяльність. Орієнтовний термін закінчення навчання липень 2025 року. ОСОБА_3 не перебуває на повному державному забезпеченні, яке передбачене чинним законодавством, під час навчання несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, купівлю одягу, харчування, проїзд до м. Одеса. Власного заробітку немає, оскільки навчається на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги батьків. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на час навчання доньки.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивач та її представник про причини неявки не повідомили. Будь-яких клопотань до суду не направили.

Від представника відповідача адвоката Папуши І.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача. В заяві також зазначає, що сторона позивача в четвертий раз не з`являється в судове засідання. Про причини неявки не повідомляють. Також вказує, що відповідач домовився з донькою стосовно надання коштів на її утримання. Стягнуті з батька аліменти до доньки не доходили, кошти мати використовувала на свій розсуд.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Під час розгляду справи надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що про позов їй нічого відомо не було. За домовленістю між нею та батьком останній надсилав їй кошти. Претензій до батька вона не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позовна заява надійшла до суду 26 січня 2023 року.

13 лютого 2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11 квітня 2023 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

27 грудня 2023 року представником відповідача подана заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі ухвали суду від 13 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).

Як видно із довідки №3/2/1394 від 20.09.2021 відділу кадрового забезпечення Одеського державного університету внутрішніх справ МВС України, ОСОБА_3 дійсно з 16 серпня 2021 року зарахована на денну форму навчання (наказ ОДУВС від 11 серпня 2021 №192 о/с) до Одеського державного університету внутрішніх справ, ІV рівня акредитації, для здобуття освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю Правоохоронна діяльність, та є курсантом факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності поліції, орієнтовний термін закінчення липень 2025 року. ОСОБА_3 на повному державному забезпеченні, яке передбачене чинним законодавством, не перебуває (а.с.8).

Як вказує позивач, у зв`язку з навчанням доньки вона несе витрати на її утримання: на придбання навчально-методичних посібників, купівлю одягу, харчування, проїзд до м.Одеса. Власного заробітку ОСОБА_3 немає, оскільки навчається на денній формі навчання, тому потребує матеріальної допомоги батьків.

Платіжними інструкціями, які знаходяться на аркушах справи 15-19 підтверджується перерахування коштів позивачкою на банківський рахунок доньки.

Також встановлено, що 26 березня 2022 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4

Платіжними інструкціями від 21 липня 2023 року та від 23 березня 2023 року підтверджується перерахування відповідачем коштів в сумах по 2000 грн. на рахунок отримувача ОСОБА_3 (а.с.56, 57).

Із архівних відомостей Одеського державного університету внутрішніх справ видно, що в період з 16 серпня 2021 року по лютий 2024 року курсантці ОСОБА_3 здійснювалось нарахування та виплата грошового забезпечення (а.с.86-88).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання досягла повноліття, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування інших доказів учасниками справи не заявлялось.

Викладені в позові обставини щодо витрат на придбання навчально-методичних посібників, проїзд доньки до місця навчання в м. Одеса, жодними доказами не підтверджуються. Окрім того, як встановлено судом, повнолітня ОСОБА_3 отримує грошове забезпечення як курсант навчального закладу, про що не було вказано позивачем.

З наданих позивачем доказів, судом не встановлено потреби повнолітньої ОСОБА_5 у стягненні з відповідача в примусовому порядку коштів на її утримання. Навпаки, встановлено виконання батьком свого обов`язку з утримання повнолітньої доньки. Остання не має претензій до батька щодо розміру допомоги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позивач та її представник в судові засідання не з`являлись, викладені в позові обставини не довели, а також позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту продовження навчання повнолітньої доньки на час розгляду справи, потреби останньої у матеріальній допомозі від батька та невиконання відповідачем обов`язку з утримання доньки, наявність у відповідача можливості надавати допомогу в розмірі, вказаному позивачем в позові, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, а в разі відмови в задоволенні позову витрати покладаються на позивача, витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 141, 247 ч.2, 258, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Пахомова Дарина Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивачки: ОСОБА_6 , свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №4391 від 05.07.2019 року, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного тексту судового рішення 30 травня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко