Справа № 159/680/24
Провадження № 2-ві/159/5/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд під головуванням

судді Панасюка С.Л.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Василюка Ігоря Миколайовича про відвід судді Денисюк Т.В. в справі за позовом представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , як законного представника малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ майна,

в с т а н о в и в :

Заява про відвід судді надійшла 23.05.2024 року.

Відповідно до ч.2, 3 ст.40 ЦПК України:

«2. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

3. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід».

У задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

В основі заявленого відводу є незгода з процесуальним рішенням судді долучити до матеріалів справи подані представником відповідача ОСОБА_7 докази під час судового розгляду 22.05.2024 року.

На думку заявника відводу, представник відповідача ОСОБА_7 не подав докази у встановлений законом строк і не обґрунтував своє право подати їх після закінчення цього строку.

Приєднання вказаних доказів до матеріалів справи заявник відводу вважає виявом упередженості головуючого судді Денисюк Т.В.

Така позиція заявника відводу є невірною.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

У цьому випадку суддя прийняла процесуальне рішення.

Не погоджуючись з цим рішенням, заявник відводу вправі під час судового розгляду наводити додаткові аргументи на підтримку своєї позиції, а якщо вони будуть відхилені відстоювати свою позицію щодо процесуального питання в апеляційній і касаційній інстанції.

Процесуальне питання, з приводу якого заявлений відвід, є складним і неоднозначним з огляду на специфіку справи поділ майна, в якій суд зобов`язаний відшукати варіант поділу з найменшим втручанням у право власності співвласників на відповідні частки. До того ж, суд має вирішити справу у розумні строки, що може стати підставою для відмови у задоволенні клопотань, реалізація яких очевидно виходить за рамки цих строків.

Наведене вище вказує на те, що суддя, яка приймала рішення щодо доказів у справі, керувалась процесуальною логікою, а не упередженістю, як про те стверджує заявник відводу, не наводячи при цьому доказів впливу на суддю поза процесом.

Зі згаданою процесуальною логікою судді заявник вправі не погодитись у спосіб, зазначений вище. Відвід судді у такій ситуації не є належним процесуальним засобом.

Керуючись ст.36, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Василюка Ігоря Миколайовича про відвід судді Денисюк Т.В в справі за позовом представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , як законного представника малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поділ майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:С. Л. Панасюк