Провадження № 2/361/317/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила:

Зняти обтяження із 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:

- номер запису про обтяження: 34026731: дата, час державної реєстрації: 06.11.2019 13:50:24; державний реєстратор: Авєріна Марина Василівна, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника серія та номер: 60432825, виданий 06.11.2019, видавник: Головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Авєріна Марина Василівна; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49550353 від 06.11.2019 13:51:13, ОСОБА_7 , Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_6 ; обтяжував: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, , країна реєстрації: Україна.

Судові витрати покласти на відповідача.

Свій позов обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5 , перебувала з ОСОБА_6 , відповідачем № 1 у справі, у шлюбі зареєстрованому 02 серпня 2005 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 36.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано.

За час шлюбу ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 05.07.2016р. за № 2-1070 було придбано земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 361/7276/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики ухвалено рішення: ?Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 заборгованість за борговою розпискою в сумі 600 000 грн.?

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у вказаній справі застосовано захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач до участі у розгляді вказаної справи залучена не була та про існування судового рішення від 10.12.2019р. дізналася у лютому 2020 року під час розгляду судом справи за її позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 361/5840/19 ?визнано за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишено у власності ОСОБА_6 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .?

Під час звернення до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію за собою права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, що розташована за адресою: Київська обл., Броварський р-н, смт.Велика Димерка, вул.Польова позивач дізналася про те, що на дану земельну ділянку накладено арешт та заборону на її відчуження.

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дата формування 05.10.2021р., містяться записи про обтяження нерухомого майна: номер запису про обтяження: 34026731: дата, час державної реєстрації: 06.11.2019 13:50:24; державний реєстратор: Авєріна Марина Василівна, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника серія та номер: 60432825, виданий 06.11.2019, видавник: Головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Авєріна Марина Василівна; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49550353 від 06.11.2019 13:51:13, ОСОБА_7 , Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_6 ; обтяжував: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, , країна реєстрації: Україна.

З метою зняття арешту з 1/2 частини земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, позивач звернулася до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про зняття арешту та заборони на відчуження із 1/2 частини даної земельної ділянки.

Однак, листом Броварського відділу ДВС від 01.11.2021р. № 63031 їй було відмовлено у знятті арешту із земельної ділянки з наступним обгрунтуванням:

?На примусовому виконання у цьому відділі знаходилося виконавче провадження № 60432825 з примусового виконання ухвали № 361/7276/19 виданої Броварським міськрайонним судом Київської області про застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

06.11.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявні відомості, а саме: арешт нерухомого майна за реєстраційним № 34026731, накладений постановою державного виконавця № 60432825 від 96.11.2019р. на майно - земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставами для зняття державним виконавцем арешту з майна боржника в межах виконавчого провадження № 60432825 або його частини є отримання виконавцем судового рішення, яке набрало законної сили, про скасування заходів забезпечення позову.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що за відсутності на виконанні відділу виконавчого провадження зняття арешту з майна за постановою виконавця неможливе, Вам необхідно звернутися до суду з метою отримання відповідного судового рішення ?.

З указаного листа видно, що арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0027, було накладено державним виконавцем на виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у цивільній справі № 361/7276/19 про застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з листа вбачається, що виконавче провадження № 60432825, в рамках якого виконувалася ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року, закінчено згідно постанови державного виконавця від 06.11.2019 р.

Обтяження 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, власником якої є позивач на підставі судового рішення, створюють їй перешкоди в державній реєстрації права власності на цю частину земельної ділянки, а також вільно розпоряджатися своєю власністю.

10 грудня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04 квітня 2022 року.

21 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_3 подала пояснення, в яких проти задоволення позову заперечувала.

Посилалась на те, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року застосовано захід забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою (справа № 361/7276/21, суддя - ОСОБА_8 ) у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 заборгованість за борговою розпискою від 03.07.2019 року в сумі 600000 грн. На підставі рішення суду видано виконавчий лист у справі, строк пред`явлення до виконання - 16 січня 2023 року.

17 червня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі №361/5840/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання боргу спільним боргом подружжя ухвалено рішення, котрим визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 та залишено у власності ОСОБА_6 1/2 частину вказаної земельної ділянки.

Зустрічний позов задоволено. Визнано борг ОСОБА_6 за договором позики від 03 липня 2016 року в розмірі 600 000 грн. з ОСОБА_5 визнано спільним боргом подружжя.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 оскаржила в апеляційному порядку вказане судове рішення в частині задоволення зустрічного позову - визнання боргу за договором позики від 03.07.2016 року в розмірі 600 000 грн. спільним боргом подружжя.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року - без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року ОСОБА_5 оскаржила вказану постанову в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 21 липня 2021 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року та постанова Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року скасовано в частині вирішення зустрічних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання боргових зобов`язань спільним боргом подружжя направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В провадженні Броварського міськрайонного суду перебуває цивільна справа №361/5840/19 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання боргових зобов`язань спільним боргом подружжя.

Вважає передчасним вирішення питання щодо зняття заборони на відчуження майна в зв язку з тим, що питання щодо визнання боргових зобов`язань спільним боргом подружжя не вирішено. Зв`язок між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги наявний.

Зняття заборони потягне за собою ухилення ОСОБА_5 від виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_6

25 жовтня 2023 року представник позивача подала до суду додаткові пояснення, в яких просить позовну заяву задовольнити.

Посилається на те, що звертаючись до суду з позовом за захистом свого порушеного права власності, позивач обгрунтувала свої вимоги тим, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:005:0027, 1/2 частина якої належить їй, реалізуюється в порядку виконавчого провадження, боржником у якому вона не являється, що порушує її право власності на це нерухоме майно, за захистом якого вона і звернулася до суду.

Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у цивільній справі № 361/7276/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики застосовано захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно із вказаної ухвали, застосовуючи захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки, суд виходив з того, що у разі задоволення позову виникне необхідність у виконанні такого рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року, яке набрало законної сили, у вказаній цивільній справі № 361/7276/19 ухвалено рішення, - ?Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 заборгованість за борговою розпискою в сумі 600 000 грн.?

Учасники справи - ОСОБА_3 або ОСОБА_6 клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі № 361/7276/19 не подавали.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на даний час на виконанні у Броварському відділі державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіональногоу правління юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 70877634, відкрите цим відділом 30 січня 2023 року, на виконання судового рішення у справі № 361/7276/19.

Отже, ОСОБА_3 є стороною-стягувачем виконавчого провадження та має право на виконання судового рішення у справі № 361/7276/19 шляхом звернення стягнення на майно боржника - ОСОБА_6 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року, яке набрало законної сили, у справі № 361/5840/19 за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, та за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки, яка знаходиться в арешті на підставі Ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року про забезпечення позову у справі № 361/7276/19.

Таким чином, зняття арешту з усієї земельної ділянки, в тому числі з 1/2 її частини, що належить ОСОБА_6 на підставі рішенням суду у справі № 361/5840/19, може порушити права ОСОБА_3 , яка є стягувачем у виконавчому провадженні № 70877634, де відповідач ОСОБА_6 є боржником і відповідає за існуючий борг своїм майном.

Разом з тим, право ОСОБА_5 на зняття арешту з 1/2 частини земельної ділянки, що належить їй як власнику на підставі рішенням суду у справі № 361/5840/19, підлягає захисту в обраний нею спосіб - подання позовної заяви про зняття арешту з майна, виходячи з положень закону про захист прав власника майна шляхом усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на те, що земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0027, є річчю, яку можна поділити в натурі без втрати її цільового призначення між двома співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , - вважає, що є підстави для зняття арешту з 1/2 частини цієї земельної ділянки, яка належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року у справі № 361/5840/19.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, пояснення надала аналогічно викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити, пояснила, що земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0027 не розділена між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в натурі, арешт накладений на всю земельну ділянку, тому зняти арешт із частини земельної ділянки неможливо.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі, відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебувала із ОСОБА_6 , у шлюбі зареєстрованому 02 серпня 2005 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 36.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано.

За час шлюбу ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 05.07.2016 р. за № 2-1070 було придбано земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 05.10.2021р. № 278153651, номер запису про право власності 15243357.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 361/7276/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за борговою розпискою в сумі 600000,00грн. та судові витрати 6000,00грн., всього стягнути 606000,00грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у вказаній справі застосовано захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 361/5840/19, визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишено у власності ОСОБА_6 , частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано борг за договором позики від 03 липня 2016 року в розмірі 600000 (шістсот тисяч) грн. ОСОБА_6 , з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільним боргом подружжя.

Під час звернення до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію за собою права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, що розташована за адресою: Київська обл., Броварський р-н, смт.Велика Димерка, вул.Польова позивач дізналася про те, що на дану земельну ділянку накладено арешт та заборону на її відчуження.

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дата формування 05.10.2021р., містяться записи про обтяження нерухомого майна: номер запису про обтяження: 34026731: дата, час державної реєстрації: 06.11.2019 13:50:24; державний реєстратор: Авєріна Марина Василівна, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника серія та номер: 60432825, виданий 06.11.2019, видавник: Головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Авєріна Марина Василівна; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49550353 від 06.11.2019 13:51:13, ОСОБА_7 , Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_6 ; обтяжував: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, , країна реєстрації: Україна.

З метою зняття арешту з 1/2 частини земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:005:0027, позивач звернулася до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про зняття арешту та заборони на відчуження із 1/2 частини даної земельної ділянки.

Згідно листа Броварського відділу ДВС від 01.11.2021р. № 63031 їй було відмовлено у знятті арешту із земельної ділянки з наступним обгрунтуванням: на примусовому виконання у цьому відділі знаходилося виконавче провадження № 60432825 з примусового виконання ухвали № 361/7276/19 виданої Броварським міськрайонним судом Київської області про застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

06.11.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявні відомості, а саме: арешт нерухомого майна за реєстраційним № 34026731, накладений постановою державного виконавця № 60432825 від 06.11.2019 р. на майно - земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 .

01 червня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання боргових зобов`язань спільним боргом колишнього подружжя.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Звернувшись до суду з цим позовом на підставі частини першої статті 59 Закону України Про виконавче провадження ОСОБА_5 просила зняти арешт із частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року як зхабезпечення позову у цивільній справі за №361/7276/19, але згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року вона є співвласником вказаної спірної земельної ділянки, а отже, арешт порушує її право власності.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Відповідно до частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. За спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном.

Вказані правові висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15 (провадження № 14-712цс19).

У постанові від 07 листопада 2022 року у справі № 725/7187/19 (провадження № 61-11615сво20) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що норма частини першої статті 59 Закону України Про виконавче провадження розрахована на ті випадки, за яких вимогу про визнання права власності та про зняття з нього арешту заявляє особа, яка є одноосібним власником або співвласником подільної речі.

Очевидно, що нерозумним було б тлумачення, яке б допускало можливість для одного із співвласників в спільній сумісній власності вимагати зняття арешту із неподільної речі в цілому чи навіть допускати конструкцію зняття арешту із частки в спільній сумісній власності. Права та інтереси іншого співвласника у спільній сумісній власності на неподільну річ мають захищатися шляхом виплати компенсації.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно п.1, 2 ч.1 ст. 3 ЗУ Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно ст. 10 ЗУ Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 48 ЗУ Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 56 ЗУ Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно ч.1, 2, 4, 5 ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється статтею 371 ЦК країни, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до частини другої статті 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 Велика Палата Верховного Суду сформувала правову позицію про те, що діє абсолютна презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що поняття визначення частки і виділення частки в натурі є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України Про виконавче провадження 1999 року (частина шоста статті 48 Закону України Про виконавче провадження в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу),співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Таким чином на підставі вищенаведених висновків Верховного Суду та наведених норм, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про зняття арешту на частку земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0027, площею 0,25 га, оскільки вказана частка не виділена із спільного майна в натурі.

Керуючись ст. ст. 76 80, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про зняття обтяження із 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0027, площа 0,25га, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: - номер запису про обтяження: 34026731: дата, час державної реєстрації: 06.11.2019 13:50:24; державний реєстратор: Авєріна Марина Василівна, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника серія та номер: 60432825, виданий 06.11.2019, видавник: Головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Авєріна Марина Василівна; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49550353 від 06.11.2019 13:51:13, ОСОБА_7 , Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_6 ; обтяжувач: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, , країна реєстрації: Україна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.