Номер провадження 2/754/954/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

секретаря судового засідання Довгань Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 р. позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобіль «Jeep Cherokee» номер шасі НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий Глевахівською селищною радою Фастівського району Київської області, актовий запис № 141. Місце реєстрації проживання покійного є АДРЕСА_1 , про що зазначено відомості в митній декларації. Після його смерті відкрилася спадщина щодо його майна, і 28.02.2023 заведена спадкова справа щодо майна покійного № 224/2023, на підставі позивача. Спадкодавцем за законом є позивачка. Спадщина відкрилась на належне йому майно, а саме автомобіль «Jeep Cherokee» номер шасі НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль спадкодавець придбав за кордоном. Після його придбання автомобіль був ввезений на митну територію України, де і був розмитнений у встановленому законом порядку, що підтверджується митною декларацією. Для реєстрації автомобіля територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, необхідно було провести відновлювальний ремонт автомобіля (заміна запчастин, лако-фарбове відновлення), що перебувало значного часу на проведення таких робіт. При житті, спадкодавець не зареєстрував вказаний автомобіль у встановленому законом порядку, та не отримав правовстановлюючих документів про право власності на нього. На підставі наявних документів про придбання та розмитнення автомобіля чоловіком (спадкодавцем), позивачка звернулася до нотаріуса, із заявою про видачу їй як спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом. 27.09.2023 державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що вказаний автомобіль не був зареєстрований на праві власності за спадкодавцем, про що було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Оскільки позивач не може оформити спадщину, та отримати право власності на автомобіль, в зв`язку з тим що автомобіль не зареєстрований територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України тому просить суд визнати таке право за нею в порядку спадкування за законом.

02.11.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

23.11.23 на адресу суду надійшов відзив Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в якому вказали, що як вбачається з матеріалів справи, жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження обставин того, що Центральне міжрегіональне управління юстиції (м. Київ) порушило права позивача, не було надано. Зі змісту позовної заяви позивача жодного разу не згадав, що саме відповідачем складено документ, що обмежує чи порушує його права. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, відповідач вважає, що позов поданий до неналежного відповідача, а заяви про зміну відповідача від позивача на адресу суду не надходило. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необгрунтованістю позовних вимог до неналежного відповідача.

11.12.2023 на адресу суду надійшло клопотання позивача про заміну неналежного відповідача Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) на належного Київську міську раду.

12.12.2023 протокольним рішенням клопотання задоволено, замінено неналежного відповідача.

04.01.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача Київської міської ради в якому вказано, що варто звернути особливу увагу на чи доведено позивачем обставин, що саме спадкодавець за життя був власником транспортного засобу, тому що право власності на спірний автомобіль не було зареєстровано за спадкодавцем відповідно до норм чинного законодавства. Просив прийняти законне і обгрунтоване рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий Глевахівською селищною радою Фастівського району Київської області, актовий запис № 141.

Місце реєстрації проживання спадкодавця є АДРЕСА_1 , про що зазначено відомості в митній декларації. Після його смерті відкрилася спадщина щодо його майна, і 28.02.2023 заведена спадкова справа щодо майна померлого №224/2023, на підставі заяви позивача.

Спадкоємцем за законом є позивачка. Спадщина відкрилась на належне йому майно, а саме автомобіль «Jeep Cherokee» номер шасі НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль спадкодавець придбав за кордоном.

Після його придбання автомобіль був ввезений на митну територію України, де і був розмитнений у встановленому законом порядку, що підтверджується митною декларацією.

Для реєстрації автомобіля територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, необхідно було провести відновлювальний ремонт автомобіля (заміна запчастин, лако-фарбове відновлення), що перебувало значного часу на проведення таких робіт. При житті, спадкодавець не зареєстрував вказаний автомобіль у встановленому законом порядку, та не отримав правовстановлюючих документів про право власності на нього.

На підставі наявних документів про придбання та розмитнення автомобіля чоловіком (спадкодавцем), позивачка звернулася до нотаріуса, із заявою про видачу їй як спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом. 27.09.2023 державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що вказаний автомобіль не був зареєстрований на праві власності за спадкодавцем, про що було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Оскільки позивач не може оформити спадщину, та отримати право власності на автомобіль, в зв`язку з тим що автомобіль не зареєстрований територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України тому просить суд визнати таке право за нею в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до приписів ст.ст. 316, 328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30.05.2008 роз`яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил Гл. 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки спадкодавіцем були здійсненні всі необхідні дії для набуття у власність придбаного майна - ввезення на територію України, розмиьтнення транспортного засобу, проведення відновлювального ремонту, однак зареєструвати транспортний засіфб він не встиг та помер - право реєстрації транспортного засобу отримати має спадкоємець за законом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 3, 8, 41 Конституції України; ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1264, 1296 Цивільного Кодексу України; ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на автомобіль Jeep CHEROKEE номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення та підписання повного тексту судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Київська міська рада (, місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36),

третя особа: державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: АДРЕСА_3)

Повний текст рішення складено 03.06.2024 року.

Суддя: Н.Г.Таран