ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9220/24 Справа № 210/3541/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бортника В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/3541/24 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, пов`язаною з професійним захворюванням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Вікторович Н.Ю., -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, пов`язаною з професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки розширеної експертної комісії №2 серії ДНА-03 №000362 від 16.02.2011 року встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням від 16.09.2004, з 24.01.2011. З 2004 року батькові позивача були встановлені професійні захворювання та третю групу інвалідності. У відповідності до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Жовтневого районною санітарно-епідеміологічною станцією 24.09.2004 було складено Акт№55 і встановлено, що вказане професійне захворювання виявлене у ОСОБА_2 виникло, в тому числі, внаслідок дії на його організм шкідливих виробничих факторів під час виконання трудових обов`язків в період з 01.10.1991 року по 27.10.1994 року підземним прохідником і за цією ж професією з правом ведення вибухових робіт на ш.№1 ім. Артема колишнього рудоуправління ім. Кірова, правонаступником якого являється відповідач.

Внаслідок смерті батька позивачу завдана немайнова (моральна) шкода, яка полягає в наступному, батько завжди був для позивача опорою та моральною підтримкою, завжди піклувався про нього. Загибель батька призвела до постійного напруженого психоемоційного стану, він втратив сенс життя, де б він не перебував він зажди згадує ті місця які відвідував з батьком, його рукостискання, батьківські обійми, посмішку, піклування про їх сім`ю.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 400 000 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, що настала внаслідок професійного захворювання, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, пов`язаною з професійним захворюванням задоволено частково - стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, що настала внаслідок професійного захворювання у розмірі 5 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 93 000 гривень. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, та повністю підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і лише розмір стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди на користь позивача не відповідає вимогам розумності та справедливості, а також судовій практиці, та є суттєво заниженим.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , про що Йосипівською сільською радою Ульянівського району Кіровоградської області 03 липня 1976 року складено відповідний актовий запис №23. Батьками ОСОБА_1 зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 03.07.1976 року). Тобто позивач по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

24 вересня 2004 року Жовтневою районною санітарно-епідеміологічною станцією складено Акт розслідування професійного захворювання, який затверджений 29.09.2004 року, відповідно до п.14 якого професійне захворювання у ОСОБА_2 виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Ювілейна» ТОВ «Суха Балка» підземним прохідником з правом ведення підривних робіт в період з 25.11.1994 року по дату складання вказаного акту, в процесі праці використовував обладнання яке по своїм конструктивним особливостям відрізняються генеруванням локальної вібрації завищених параметрів. Підземні роботи відрізняються також запиленістю повітря робочої зони, які перевищують гранично допустимі норми концентрації через неефективне провітрювання робочих місць. Згідно даних санітарно-гігієнічних характеристики умов парці підготовленою Жовтневим СЕС м. Кривого Рогу (2/2-3508 від 07.10.2002 року) умови праці ОСОБА_2 в минулих професіях його трудового стажу в період з 04.12.1984 року по 01.01.1988 року підземним машиністом та з 01.01.1988 року по 30.09.1991 року підземним прохідником з правом ведення підривних робіт на шахті «Саксагань» колишнього РУ ім. Дзержинського, з 01.10.1991 року по 27.10.1994 року підземним прохідником по цій професії з правом ведення підривних робіт на шахті №1 Артем колишнього РУ ім. Кірова, також характеризувалась підвищеним рівнем локальної вібрації та запиленості повітря робочої зони.

Відповідно до Виписки із Акту огляду МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №529688 від 01.10.2008 року ОСОБА_2 під час повторно огляду було встановлено третю групу інвалідності з 01 листопада 2006 року, причина інвалідності професійне захворювання. Діагноз МСЕК вібраційна хвороба 1-2 стадії, з с.м. полірадикулонейропатією з вираженим статико-динамічним синдромом, хронічне обструктивне захворювання легень ІІ стадії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 19 серпня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №1471, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.08.2010 року.

Відповідно до Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серії ДНА-03 №000362 від 16.02.2011 року, що ОСОБА_2 , 1954 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявний причинний зв`язок смерті з профзахворюванням від 16.09.2004 року.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №151 від 27 серпня 2010 року причини смерті ОСОБА_2 хронічна легенево-серцева недостатність, хронічне декомпенсоване легеневе серце, емфізема легень, дифузорний пневмофіброз, ХОЗЛ, хронічний пиловий бронхіт.

Щодо заперечень відповідача, що Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є правонаступником Рудоуправління імені Кірова, судом встановлено, що станом на 01 січня 1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 Рудоуправлінь. Рудоуправління «Інгулець» наказом Міністерства чорної металургії УРСР від 01 вересня 1977 року передано до складу Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату.

01 січня 1988 року на виконання наказів Мінчормету СРСР від 16 листопада 1987 року за №1015 і ГПО «Южруда» від 13 жовтня 1987 року за №2 на базі Рудоуправлінь імені: Леніна, Р. Люксембург, ХХ партз`їзду, Фрунзе, Дзержинського, Ілліча створено три виробничі одиниці РУ ім. Леніна, РУ ім. ХХ партз`їзду, РУ ім. Дзержинського.

Так, у 1989 році Рудоуправління ім. Кірова вийшло зі складу ВО «Кривбасруда» та стало самостійною юридичною особою Рудоуправління ім. Кірова ДВО «Південруда» ММ УРСР, яке в наступному підпорядковувалось Мінпромполітики України.

Відповідно до спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна № 65/322 від 22 лютого 1999 року Рудоуправління ім. Кірова Мінпромполітики України перейменоване у Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром.

28 грудня 2000 року на підставі спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром реорганізоване у Державне рудоуправління імені Кірова.

30 березня 2001 року Державним комітетом Промислової політики України було видано Наказ №135 від 30 березня 2001 року «Про створення робочої групи з питань приєднання окремих виробничих потужностей РУ ім. Кірова до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», згідно якого на робочу комісію було покладено обов`язки щодо розгляду питань, пов`язаних з передачею основних фондів та виробничих потужностей державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», в тому числі й питань дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості рудоуправління з нарахованих регресних позовів, заробітної плати та інших виплат.

Згідно з п.п. 1.1.-2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19 квітня 2001 року «Про подальшу реструктуризацію «Рудоуправління імені Кірова»» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі Шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім. Кірова по всіх статтях балансу, станом на 01 квітня 2001 року.

П.п 3.1.-3.2 розділу 3 вказаного Наказу було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова станом на 01 травня 2001 року, які передаються до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».

Відповідно до Додатку № 1 до Наказу № 165 від 19 квітня 2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. Кірова, що підлягають передачі на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», шахта «Північна», відійшла до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».

Згідно ст.37 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття,поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» майна ДП «Рудоуправління імені Кірова», закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої, а тому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як правонаступник Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», є також правонаступником ДП «Рудоуправління імені Кірова виробничого об`єднання «Кривбасруда».

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, враховуючи, що на підприємстві відповідача ОСОБА_2 працював три роки з загального стажу в шкідливих умовах (19 років 8 місяців), прийшов до висновку, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму його життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не може повністю погодитись з визначеним судом розміром моральної шкоди, що підлягає стягненню, з огляду на наступне.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Так, відповідно ст.264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Оскільки, смерть батька позивача знаходиться у причинному зв`язку із набутим на виробництві професійним захворюванням, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин сторін положень статей 23, 1167, 1168 ЦК України, зокрема, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд першої інтонації дійшов вірного висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, що також несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди сину померлого, оскільки, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який певний час працював на підприємстві (правонаступником якого є відповідач) зі шкідливими умовами праці, отримав професійне захворювання, внаслідок якого помер, син померлого переносить моральні страждання, змінився ритм його життя, зі смертю батька він переніс та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Позивач втратив близьку людину та залишився без його турботи, смерть батька спричиняє йому хвилювання і по теперішній час, оскільки позивач втратив батька, який був для позивача близькою людиною.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування. Однак, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги позивача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є заниженим, заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу у зв`язку із смертю чоловіка, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз`яснення, наведені у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На переконання суду апеляційної інстанції у зв`язку зі смертю батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від професійного захворювання, позивачу було спричинено моральну шкоду, пов`язану з втратою рідної людини, він залишився без батька, тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть батька призвела до того, що позивач зазнав сильного нервового потрясіння, адже, він втратив близьку для нього людину, яку дуже любив та який був для нього опорою у житті. У зв`язку зі смертю близької людини позивач став почувати себе самотньою та пригніченою.

Враховуючи вищевикладене, та наявність доказів, що смерть батька позивача знаходиться у причинному зв`язку із професійним захворюванням, отриманим також і внаслідок роботи батька позивача на підприємстві відповідача, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що враховуючи ступінь фізичних та моральних страждань сина померлого, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, необхідно визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 93 000 гривень, тобто збільшити його до розміру, заявленого в апеляційній скарзі позивачем.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а оскаржуване рішення змінити в частині розміру моральної шкоди та розподілу судових витрат. В іншій частині ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Задовольняючи апеляційну скаргу позивача, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, ставок судового збору, передбачених ст.4 Закону України «Про судовий збір», та того, що позивач звільнений від сплати судового збору, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 930 грн, що підлягав сплаті за подання позовної заяви, та суму судового збору у розмірі 1 395 грн, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року в частині розміру моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, що підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої смертю батька, пов`язаною з професійним захворюванням у розмірі 93 000 (дев`яносто три тисячі) гривень без утримання податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір у розмірі 930 грн., що підлягав сплаті за подання позовної заяви, та суму судового збору у розмірі 1 395 грн., що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, а разом 2 325 (дві тисячі триста двадцять п`ять) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 04 грудня 2024 року

Головуючий суддя О.В. Агєєв