Справа № 932/7440/22
Провадження № 2/932/2409/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 березня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся голова Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування Олег Дюткін в інтересах малолітнього ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 долі з усіх видів заробітку (доходів). Але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь особи, яка буде виконувати обов`язок законного представника дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послається на те, що відповідач як мати байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, розпиває алкогольні напої, ніде не працює, в стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно, погрожує фізичною розправою своїй матері, дитина часто мешкає у бабусі. З матір`ю дитини неодноразово проводилися бесіди, які не дали свого результату. За результатами проведеного засідання комісії з питань захисту прав дитини дійшли висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2022 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2023 року було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити не заперечувала проти винесення заочного рішення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, жодних клопотань відповідачем не надіслано.

Згідно із ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надано, також не надіслано відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно із вимогами ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданої Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19.07.2021 року.

Відомості про батька дитини до актового запису дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується листом начальника відділу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_5 від 10.02.2020 р. № 389/20.22-42.

Наказами управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 36 від 06.09.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був взяті на облік, як дитина, яка опинилися у складних життєвих обставинах.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання складеного комісією у складі головного спеціаліста управління у справах дітей адміністрації Шевченківського району ДМР Тупаловою Н.Ю., провідного фахівця із соціальної роботи відділу ДМЦСС у Шевченківському районі Костюченко В.С. та інспектора служби ювенальної превенції відділення поліції № 7 вбачається, що проведено обстеження житло-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки стану утримання дитини 2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановлено. Умови проживання. На час відвідування у квартирі було відносно чисто, але в кімнатах присутній неприємний запах, у кімнатах палять. В одній кімнаті мешкає матір з бабусею та дитиною, в другій - сестра матері з донькою та брат. За вищевказаною адресою проживають: мати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила, що виходить на роботу з 25.10.2022 р., дитина: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у СЗШ №112, бабуся: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсіонерка, має тимчасовий заробіток, сестра матері: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дитина сестри: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , брат матері: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3. Стосунки в сім`ї, характеристика батьків: Напружені. Зі слів ОСОБА_6 , ОСОБА_2 не займається вихованням та утриманням ОСОБА_1 , ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, може по 3 дні не ночувати вдома. В стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно, погрожує фізичною розправою своїй матері, у зв`язку з чим неодноразово викликалася поліція. Дитина часто мешкає у бабусі, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Результат відвідування: Було проведено бесіду з матір`ю.

Відповідно до копії інформації про батьків учня 5-А класу КЗО «СЗШ № 112» ДМР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підписом в.о. директора КЗО «СЗШ № 112» ДМР Світлани Шашніної та класного керівника ОСОБА_10, мати - ОСОБА_2 , прописана за адресою: АДРЕСА_1 , але проживає окремо. Дитиною не цікавиться, на телефон не відповідає. На момент надання інформації мати ніде не працює. Зі слів бабусі, мати часто в нетверезому стані. Коли ОСОБА_2 з`являється вдома, відбувається сімейні сварки. Батько - ОСОБА_4 , проживає окремо, зі слів бабусі, допомагає ОСОБА_1 матеріально. Успіхами ОСОБА_1 у навчанні не цікавиться.

Згідно копії інформації про учня 5-А класу КЗО «СЗШ № 112» ДМР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у школі № 112 з першого класу. Зарекомендував себе як скромний, доброзичливий, врівноважений учень. Володіє учбовим матеріалом на початковому та середньому рівнях. Навчається не в повну миру своїх сил, потребує постійного контролю. На уроках не завжди уважний. Мотивація до навчання у ОСОБА_1 на низькому рівні. Дитина погано читає та пише. Конфліктів з однокласниками та вчителями школи не мав. Правила поведінки завжди виконує, інколи запізнюється на уроки, школу без поважних причин не пропускав. Старається браги участь у заходах класу. Батько - ОСОБА_4 , проживає окремо, зі слів бабусі допомагає ОСОБА_1 матеріально. Мати - ОСОБА_2 , проживав окремо. Дитиною не цікавиться. Батьки не цікавляться успіхами дитини, не відвідують батькивські збори. Немає постійного контролю за успішністю дитини в школі, за виконанням домашнього завдання. Маму неодноразово банили у нетверезому стані. Внаслідок цього виникають проблеми з навчанням у школі.

Відповідно до висновку № 4/4-129 від 02.12.2022 року адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , підставою позбавлення батьківських прав відповідача зазначив п. п 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із п. п. 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Із матеріалів справи вбачається, що із відповідачкою проводилися неодноразові бесіди з приводу належного виховання дитини та догляду за ним, мати долею дитини не цікавилися.

Відповідач ОСОБА_2 особисто в судове засідання не з`явилася, своїм правом на надання пояснень щодо своїх заперечень проти позбавлення батьківських прав не скористалася.

Таким чином, належних та допустимих доказів щодо будь-якої участі відповідача у виконанні своїх обов`язків у вихованні дитини матеріали справи не містять.

Жодних доказів на підтвердження бажання відповідача приймати участь у вихованні, підтримання здоров`я, дозвіллі дитини впродовж судового розгляду справи з грудня 2022 до березня 2024 року матеріали справи не містять.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню, оскільки позивачем надані достатні докази свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідача, тому позбавлення батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дітей.

У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, суд визначає розмір аліментів на дитину у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач будучи батьком дитини зобов`язаний її матеріально утримувати.

Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідачів та малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання дитини з дня подання позову до суду, тобто з 09 грудня 2022 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 55, 84, 141, 150, 164, 180 - 184, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника дитини аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із 09 грудня 2022 року і до досягнення повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати зі сплати судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ