Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1441/23 Головуючий у 1-й інст. Бобер Д.О.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №276/1441/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через адвоката Мороза Віталія Вікторовича,

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року

та на додаткове рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2023 року, які ухвалені під головуванням судді Бобра Д.О. у смт Хорошові,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТзОВ «Брайт Інвестмент» або фактор) звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість за заявою-анкетою від 11 квітня 2019 року №_CARD у сумі 83 460,38 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 44 700 грн; заборгованості за процентами - 38 760,38 грн.

Позов обґрунтований тим, 24 березня 2023 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі - АТ «ОТП БАНК» або банк) та ТзОВ «Брайт Інвестмент» укладений договір факторингу №24/03/23, за умовами якого позивач став кредитором за кредитним договором № та заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №_CARD від 11 квітня 2019 року, що укладені між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 11 квітня 2019 року укладена заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», яка є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та правил користування карткою, інформаційного листка, тарифів банку/тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку (https://www.otpbank.com.ua). На підставі заяви-анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. Всі інші умови кредитування (зобов`язання за кредитною лінією) визначені у інформаційному листку. Емітована картка була отримана ОСОБА_1 , що підтверджується її підписом на розписці. Відповідач також підписала паспорт споживчого кредиту, з якого вбачається інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Звернувшись з вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією відповідач підписала заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» №_CARD та прийняла пропозицію банку і погодилася із тим, що анкета-заява разом із правилами, тарифами, паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг/кредитний договір. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надавав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується наданими доказами, зокрема розрахунком заборгованості. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за заявою-анкетою не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач кредитні кошти отримала та деякий час здійснювала погашення кредитної заборгованості. Останній платіж здійснений відповідачем 09 листопада 2020 року в розмірі 7 000 грн. Відповідачу 14 червня 2023 року направлена вимога про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором по карті, яка 03 липня 2023 року отримана ОСОБА_1 , але жодних дій щодо погашення заборгованості здійснено не було.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість у сумі 68 072,10 грн, яка складається із тіла кредиту - 44 700 грн та заборгованості за процентами - 23 372,10 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Додатковим рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2023 року заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволена частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Брайт Інвестмент» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Не погодившись із рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року в задоволеній частині позову та із додатковим рішенням цього ж суду від 06 грудня 2023 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн, відповідач ОСОБА_1 через представника адвоката Мороза В.В. подала на них апеляційну скаргу в частинах, із якими не погодилася. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в задоволених частинах скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, а також відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив умови споживчого кредиту з умовами кредитної лінії, адже такі є відмінними один від одного та мають різні: суми кредиту, проценту ставку, строк повернення і розмір платежу. Поза увагою суду залишено те, що звіт-розрахунок не містить зазначення про використання коштів саме кредитної лінії, а не власних коштів відповідача. Крім цього, відповідачем не підписаний примірник договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток у редакції від 03 жовтня 2018 року, а будь-яку суперечність або неточність умов паспорту споживчого кредиту і кредитного договору належить тлумачити на користь відповідача, як регламентовано частиною восьмою ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Стягуючи на користь позивача витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що умови договору про надання правової допомоги від 01 травня 2023 року не передбачають та не стосуються підготовки/подання позову саме до ОСОБА_1 . Суд першої інстанції здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, а тому ОСОБА_1 не могла подати до суду, як доказ, довідку про рух коштів по рахунку за період із 11 квітня 2019 року по 30 листопада 2023 року, яка підтверджує відсутність у неї заборгованості за споживчим кредитом. Також у апеляційній скарзі заявлено про застосування строку позовної давності на тих підставах, що 11 квітня 2019 року укладений кредитний договір, а позов подано до суду лише 31 липня 2023 року, то на час звернення до суду із цим позовом трирічний строк позовної давності закінчився.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТзОВ «Брайт Інвестмент» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 14 листопада 2023 року та додаткове рішення від 06 грудня 2023 року - без змін. При цьому посилається на те, що емітована картка та паспорт споживчого кредиту були отримані відповідачем під розписку. Відповідач жодним чином не спростувала факт отримання кредитних коштів та розмір заборгованості, а здійснюючи операції по картці, вона підтвердила існування правовідносин між нею та банком. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, а відповідачем жодними доказами не спростовано той факт, що рух коштів по картці відбувався не за рахунок власних коштів ОСОБА_1 , а тому факт використання відповідачем кредитних коштів не спростований. Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України, встановлений Кабінетом Міністрів України карантин із 12 березня 2020 року, набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину та воєнного стану, пунктів 12,19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, навіть враховуючи дату останнього платежу, трирічний строк позовної давності не пропущений. Відповідачем не спростований факт надання адвокатом правничої допомоги ТзОВ «Брайт Інвестмент». Усі доводи апеляційної скарги щодо правничої допомоги зводяться до незгоди із її стягненням. Натомість сама відповідач заявляє витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 35 000 грн, що складає половину суми, яка стягнута за рішенням, що оскаржується в апеляційному порядку, що є значно завищеним розміром.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мороз В.В. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, основне рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в задоволених частинах скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а також відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ТзОВ «Брайт Інвестмент» в судове засідання не з`явилася. Спрямувала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, пославшись на зайнятість у іншому судовому процесі. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 14 листопада 2023 року та додаткового рішення суду першої інстанції від 06 грудня 2023 року відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стягуючи у повному обсязі тіло кредиту та частково - проценти, суд першої інстанції виходив лише із того, що відповідачу після спливу строку кредитного договору, тобто після 11 квітня 2022 року, безпідставно нараховувалися проценти до 14 березня 2023 року.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2019 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №, за умовами якого кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 38 923 грн строком до 11 квітня 2021 року зі сплатою фіксованої процентної ставки - 0,01% річних (а.с.12-13 т.1). Кошти за споживчим кредитом перераховувалися на розрахунковий рахунок продавця товару - ТзОВ «Комфі Трейд», тобто позичальник ОСОБА_1 кошти на свій рахунок не отримувала.

Водночас 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» №_CARD, на підставі якої банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, зокрема електронну картку MC Gold, валюта UAN, відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до умов заяви-анкети позичальник перед оформленням електронної платіжної картки підтвердила і погодилася із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, які є невід`ємною частиною заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, що складають кредитний договір. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних (а.с.12 т.1).

У матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту, що містить підпис відповідача про її ознайомлення з умовами кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Розмір кредитної лінії становить 2 500 грн строком на 36 місяців (з правом пролонгації) (а.с.15 т.1). Паспортом споживчого кредиту встановлено 0,01 % (річних) - процентна ставка, що діє протягом пільгового періоду до 55 днів, 5% (в місяць) - процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду. Тривалість пільгового періоду може коливатися від 52 до 55 днів, залежно від кількості календарних днів у місяцях, протягом яких він діє. Діє тільки для операцій, здійснених у торгівельній мережі та мережі Інтернет.

ОСОБА_1 отримала картку № НОМЕР_2 із терміном дії до 02/22, що підтверджується розпискою відповідача (а.с.14 т.1).

Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором №_CARD від 11 квітня 2019 року станом на 24 березня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість у сумі 83 460,38 грн (а.с.35-53 т.1).

У звіті-рахунку за період із 11 квітня 2019 року по 24 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 відображені усі операції з платіжної краткою, та з якого слідує, що відповідач користувалася кредитною карткою та здійснювала її поповнення, тобто відображений рух усіх коштів по рахунку, зокрема і власних коштів, якими відповідач поповнювала платіжну картку, отримувала перекази на свій рахунок, а потім знімала кошти (а.с.111-139 т.1).

24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТзОВ «Брайт Інвестмент» укладений договір факторингу №24/03/23, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 11 квітня 2019 року № на загальну суму 83 460,38 грн, яка складається із заборгованості а тілом кредиту - 44 700 грн та заборгованості за процентами - 38 760,38 грн (а.с.5-10 т.1).

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ОТП БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з приписами ст.ст.12,81,89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. За умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо процентів посилався на договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) в редакції від 01 лютого 2018 року та паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору (а.с.17-34 т.1).

Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (публічний), що долучений позивачем до матеріалів позовної заяви, підпису відповідача не містить, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цим договором та зазначеними в ньому умовами.

Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (публічний) розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, а тому суд першої інстанції правильно надав оцінку наданому позивачем доказу та обґрунтовано не взяв його до уваги.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Окрім того, паспорт споживчого кредиту від 11 квітня 2019 року, підписаний відповідачем, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати процентів, з огляду на наступне.

У пункті 7 паспорту споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів споживача тощо. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 11 квітня 2019 року.

Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20 дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Отже, позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитною карткою, тобто кредитною лінією на картці №42.

Відповідно до ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки за договором факторингу ТзОВ «Брайт Інвестмент» набуло права вимоги за договором про надання банківських послуг №_CARD від 11 квітня 2019 року на тих умовах, на яких укладений сам договір із позичальником, то позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за заявою-анкетою від 11 квітня 2019 року №__CARD у сумі не більшій ніж 2 500 грн, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження зміни розміру кредитної лінії за погодженням із позичальником, тобто ОСОБА_1 . Окрім того, підписані відповідачем заява-анкета про надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту не містять умов, за якими банку надано право у односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту, наданого позичальнику за картковим рахунком, у даному випадку у бік збільшення кредитного ліміту, а суд першої інстанції на такі обставини уваги не звернув та безпідставно стягнув тіло кредиту в сумі 44 700 грн, ототожнивши кредитну лінію по картці № НОМЕР_3 із споживчим кредитом, які передбачали різне тіло.

Здійснений розрахунок заборгованості за договором не ґрунтується на умовах договору про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» №_CARD від 11 квітня 2019 року, оскільки не відображає розміру процентної ставки, за якою нарахована заборгованість за процентами, а тому не доведено відповідність розрахунку умовам, на яких сторони уклали договір про надання банківських послуг або кредитної лінії на відповідній картці. Застосована ж при нарахуванні заборгованості процентна ставка за недозволені перевитрати, яка сторонами договору не погоджувалася при підписанні умов відповідачем, оскільки у заяві-анкеті та паспорті споживчого кредиту, які підписані відповідачем, такі умови відсутні, спростовує та не доводить наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за процентами.

До апеляційної скарги представник відповідача адвокат Мороз В.В. додав документ про рух коштів по рахунку 587 ОСОБА_1 із 11 квітня 2019 року по 30 листопада 2023 року, а ТзОВ «Брайт Інвестмент» до відзиву на апеляційну скаргу додало відповідь АТ «ОТП БАНК» про надання інформації від 01 лютого 2024 року №68-3-23-23/1091-БТ.

Частиною третьою ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Сторони не надали доказів (не довели) неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них. Отже, додані сторонами докази до апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу прийняті апеляційним судом бути не можуть, оскільки не підтверджено винятковість випадків.

Одночасно в апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 адвокатом Морозом В.В. фактично заявлено про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що розгляд справи здійснювався судом першої інстанції без особистої участі ОСОБА_1 . Проте, із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду спору судом першої інстанції сторона відповідача із заявою про застосування позовної давності, що передбачено частиною третьою ст.267 ЦК України, не зверталася. Натомість, ОСОБА_1 подавала до суду першої інстанції заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона одночасно виклала свої заперечення щодо позовних вимог, але про позовну давність не згадувала (а.с.93-95 т.1). За таких обставин, у відповідача не було жодних перешкод подати до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності, але вона цього не зробила з причин, що об`єктивно залежали лише від неї, а тому на стадії апеляційного перегляду спору безпідставно обговорювати питання позовної давності та цей інститут до спірних правовідносин колегією суддів апеляційного суду застосований бути не може. Учасники судового процесуальними та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За клопотанням іншої сторони, суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста ст.137 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 01 травня 2023 року між Адвокатським Бюро «Юлії Чміль» та ТзОВ «Брайт Інвестмент» був укладений договір про надання правової допомоги (а.с.164-165 т.1). Між тими ж сторонами 01 травня 2023 року підписаний додаток №1 до вказаного вище договору (а.с.166-167 т.1).

Згідно з актом від 14 листопада 2023 року про надання правової допомоги №8 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 травня 2023 року №01/05-23 надані послуги на правничу допомогу на суму 21 000 грн (а.с.168 т.1). У акті конкретизовано, що надані юридичні послуги у справі щодо стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1 , а за таких обставин, доводи апеляційної скарги з цього приводу, безпідставні.

Колегія суддів апеляційного суду аналізуючи докази, які надані ТзОВ «Брайт Інвестмент» на підтвердження понесених витрат із оплати послуг адвоката, доходить висновку про часткове їх відшкодування, приймаючи до уваги задоволення позову на 3% (2 500*100/83 460,38).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 630 грн у відшкодування витрат, понесених ТзОВ «Брайт Інвестмент» на оплату професійної правничої допомоги (21 000*3/100).

Згідно з частиною першою ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Брайт Інвестмент» належить стягнути 80,52 грн судового збору, сплаченого за подання позову (2 684*3/100=80,52), а з ТзОВ «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 3 124,18 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (3 220,80*97/100).

Із огляду на викладене вище та відповідно до положень ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду скасовуються та постановляється нове, яким позов задовольняється частково. Стягується із відповідача на користь позивача 2 500 грн заборгованості за заявою-анкетою від 11 квітня 2019 року №_CARD. У задоволенні решти позову відмовляється, а судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Мороза Віталія Вікторовича, задовольнити частково.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року та додаткове рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2023 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за заявою-анкетою від 11 квітня 2019 року №_CARD в розмірі 2 500 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» судовий збір у розмірі 80 грн 52 коп., сплачений за подання позовної заяви, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 630 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 124 грн 18 коп., сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: