Справа № 150/20/24
Провадження № 22-ц/801/1502/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кушнір Б. Б.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 рокуСправа № 150/20/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С. К., Голоти Л. О.,

з участю секретаря судового засідання Литвина С.С.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького районного суду Вінницької області від 22 травня 2024 року, постановлену у складі судді Кушнір Б. Б. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У січні 2024 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заочним рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 07 березня 2024 року позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 335 730,70 грн у відшкодування майнової шкоди, вирішено питання судових витрат.

06 травня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, у якій просив поновити строк на подання заяви та скасувати вказане заочне рішення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 22 травня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення було відмовлено, а заяву залишено без розгляду.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач пропустив строк звернення до суду, враховуючи відсутність обґрунтованих та об`єктивних доказів як поважності причини пропуску строку звернення до суду, так і відомостей проте, що вони були зумовлені певними об`єктивними обставинами, що відповідно є підставою для залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 19 червня 2024 року строк розгляду апеляційної скарги було продовжено на п`ятнадцять днів, справу призначено до розгляду на 18 липня 2024 року о 10 год. 00 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення був пропущений відповідачем із поважних причин.

Усі процесуальні документи надсилалися судом першої інстанцію ОСОБА_1 на адресу, за якою він не проживає, а тому йому не було відомо про розгляд справи, копію заочного рішення він не отримував.

Відзиви на апеляційну скаргу від іншого учасника справи не надходили.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посилання на викладені у ній підстави.

Представник ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, ва тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 04 липня 2024 року у справі 761/7879/22 зробив висновок, що законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Отже, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Таким чином інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як встановлено із матеріалів справи, що розглядається, ухвала про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви, повістка про виклик до суду, а також копія заочного рішення надсилалися судом відповідачеві на адресу АДРЕСА_1 . Усі поштові відправлення були повернуті без вручення адресату (а. с. 64, 77).

Звертаючись 06 травня 2024 року із заявою про перегляд заочного рішення місцевого суду від 07 березня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 просив поновити йому строк на звернення до суду із такою заявою.

Поважність причин пропущення передбаченого законом строку відповідач мотивував тим, що про існування судової справи та ухвалення судом заочного рішення йому не було відомо, оскільки усі процесуальні документи по справі надсилалися йому на адресу, за якою він не проживає, тому не були йому вручені.

Разом з тим, на а. с. 78, 79 знаходяться заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії ухваленого заочного рішення від 18 березня 2024 року. При цьому у заявах вказана поштова адреса ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , а також його електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1

Положення ч. 3 ст. 284 ЦПК України пов`язують початок перебігу двадцятиденного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення саме із днем вручення відповідачеві повного заочного рішення суду.

Проте матеріали справи не містять жодних відомостей про вручення відповідачеві на його заяву копії заочного рішення особисто або засобами електронного або поштового зв`язку, на повідомлені суду відповідачем адреси. Зокрема, відмітка про отримання копії заочного рішення відсутня у його заяві.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачеві було відомо про розгляд цієї справи у суді першої інстанції.

Викладене, на думку колегії суддів, дає підстави вважати, що за викладених обставин, наявні усі підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дійшов помилкових та передчасних висновків.

Варто також зауважити, що у відповідності до ч. 3, 4 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду позбавить його права у подальшому на апеляційне оскарження заочного рішення суду, а відтак обмежить доступ до правосуддя, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції не може залишатися у силі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів виснує, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду слід скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького районного суду Вінницької області від 22 травня 2024 року скасувати.

Справу № 150/20/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 22 липня 2024 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. К. Медвецький

Л. О. Голота