ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Чернівці справа №727/12233/23

провадження №22-ц/822/247/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Факас А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Логінова Марія Дмитрівна на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 січня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна, головуючий в суді першої інстанції суддя Гавалешко П.С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна.

В поданій позовній заяві позивач вказувала, що в період шлюбу, а саме 02 листопада 2021 року ними як подружжям набуто у власність транспортний засіб марки BMW 2004 року випуску, модель 320D, VIN-код: НОМЕР_1 .

30 червня 2022 року відповідач ОСОБА_2 відчужив спільний транспортний засіб.

Ринкова вартість автомобіля, подібного за своїми характеристиками до їх автомобіля становить 224 684,46 грн.

Просила стягнути з відповідача на її користь 112 342,23 грн. компенсації вартості частини у праві власності на проданий автомобіль.

19 грудня 2023 року представник позивачки ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про призначення транспортної-товарознавчої експертизи. Клопотання мотивоване тим, що у відзиві відповідач не погоджується із вказаною ринковою вартістю транспортного засобу, оскільки автомобіль був проданий за 26 500 грн.

Таким чином, для вирішення питання про ринкову вартість спірного автомобіля слід призначити транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: Яка ринкова вартість транспортного засобу, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) до транспортного засобу марки BMW 2004 року випуску, VIN- код: НОМЕР_1 , на час розгляду справи?

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Калинчук Ю.В про призначення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв?язку з відчуженням спільного майна, судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу.

На вирішення експертизи поставлено наступне запитання:

Яка ринкова вартість транспортного засобу, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) до транспортного засобу марки BMW 2004 року випуску, VIN- код: НОМЕР_1 , на час розгляду справи?

Проведення судової експертизи доручено експерту спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» (м. Чернівці, вул.Головна, б. № 119.)

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , роз`яснивши положення ст. 109 ЦПК України, про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Зупинено провадження у справі, до проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Логінова М.Д. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Призначити судову транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне запитання:

Яка ринкова вартість транспортного засобу марки BMW 2004 року випуску, VIN- код: НОМЕР_1 , на час розгляду справи?

Вказав, що спірний транспортний засіб знаходиться в Чернівцях та може бути наданий експерту на огляд, оскільки тільки після його огляду можна встановити вартість.

Вважає, що відсутні підстави для проведення експертизи щодо подібного за своїми якостями транспортного засобу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калинчук Ю.В. просила залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказала, що судом першої інстанції не було порушено норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга взагалі не містить доводів з приводу повного скасування ухвали суду першої інстанції.

Щодо поставленого питання, то відповідач без згоди позивача вже майже півтори роки тому відчужив транспортний засіб іншій особі, а тому суд позбавлений можливості встановити, що сторона відповідача забезпечить транспортний засіб на огляд до експерта.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, до початку розгляду апеляційної скарги представники сторін адвокати Логінова М.Д. та Калинчук Ю.В. спрямували заяви з проханням розглядати подану апеляційну скаргу у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для вирішення питань, що стосуються предмету спору необхідні спеціальні знання, суд вважає, що по справі слід призначити судову транспортно-товарознавчу експертизу для з`ясування обставин, які мають значення для повного та всебічного розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ч. 5 вищевказаної статті суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч.ч.1-8 ст.83 ЦПК України визначений наступний порядок подання доказів.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аналізуючи дану статтю слід зазначити, що судова експертиза, як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.

Статтею 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об`єктам і матеріалам, які направляються на експертизу.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, рішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Згідно з частиною 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Приписами частин 3-6 статті 103 ЦПК України передбачено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до частин 1,5 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших).

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст.ст.103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-XII та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У відповідності до підпункту 1.2.4 пункту 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі Інструкція), основними видами (підвидами) експертизи є, зокрема, товарознавча: машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання; автотоварознавча; транспортно-товарознавча; військового майна, техніки та озброєння.

Експертиза , призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення ЄСПЛ у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00 від 01 червня 2006 року).

Предметом позову в цій справі є стягнення грошової компенсації за транспортний засіб, який придбано сторонами в шлюбі. Для правильного визначення суми компенсації необхідно встановити ринкову вартість автомобіля, що є предметом доказування. Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18).

Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що, як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль відповідачем був відчужений, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку поставивши перед експертом питання щодо середньої ринкової вартості автомобіля подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) до транспортного засобу який відчужено.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд не вбачає, що внаслідок призначення даної судової експертизи і поставлення саме такого питання, порушуються права відповідача, а також апелянтом ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів можливості пред`явлення ним спірного автомобіля для обстеження експерту.

Підсумовуючи наведене, ураховуючи потребу у з`ясуванні обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що для об`єктивного та належного розгляду справи необхідно провести у справі судову товарознавчу експертизу, у зв`язку із чим зупинити провадження у справі.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Логінова Марія Дмитрівна залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк