УХВАЛА

27 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 752/17604/15-ц

провадження № 61-14780св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 (третя особа за зустрічним позовом), ОСОБА_2 (третя особа за зустрічним позовом), ОСОБА_3 (третя особа за зустрічним позовом), ОСОБА_4 (третя особа за зустрічним позовом),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяви ОСОБА_1 про виправлення описки та про роз`яснення судового рішення

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання порук припиненими за касаційними скаргами Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року та ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), найменування якого змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якому просило: стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 69 380,77 дол. США, що за курсом 21,73, відповідно до службового розпорядження Національного банку України (далі - НБУ)

від 11 вересня 2015 року, становить 1 507 644,13 грн, за кредитним договором

від 30 травня 2006 року № К2K4GK00260009.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до банку про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору, в якому просив:

- розірвати кредитний договір № К2K4GK00260009, що укладений 30 травня 2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- розірвати договір іпотеки, що укладений 30 травня 2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П. А., зареєстрований у реєстрі за № 2359;

- визнати припиненою іпотеку нерухомого майна за договором іпотеки, що укладений 30 травня 2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П. А., зареєстрований у реєстрі за № 2359;

- розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

У липні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання порук припиненими, в якому просили визнати припиненою поруку за договорами поруки:

- № K2K4GK00260009/1, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- № K2K4GK00260009/2, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- № K2K4GK00260009/3, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року прийнято зустрічні позови відповідачів до спільного розгляду із первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» та об`єднано їх в одне провадження.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року первісний позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено. Визнано припиненим договір поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_2 та

АТ КБ «ПриватБанк». Визнано припиненим договір поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30 травня 2006 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк». Визнано припиненим договір поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений

30 травня 2006 року між ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості скасовано та ухвалено

в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на

06 липня 2012 року становить 37 591,43 дол. США, з якої 30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня, а також витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 25 204,74 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості відмовлено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог зустрічного позову про визнання порук припиненими залишено без змін.

У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів та в частині задоволених вимог зустрічних позовів про визнання порук припиненими та ухвалити в цій частині постанову, якою первісний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на 06 липня 2012 року становить 37 591,43 дол. США, з якої 30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення; в іншій частині судові рішення залишити без змін.

24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат

Марченко В. С., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою (у листопаді 2023 року - уточненою касаційною скаргою на виконання ухвали Верховного Суду від 22 листопада 2023 року) на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову в частині стягнення

з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості у розмірі 37 591,43 дол. США та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині залишення без задоволення вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Марченко В. С., залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання порук припиненими відмовлено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 12 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто

з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на 06 липня 2012 року становить

37 591,43 дол. США, з якої 30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на 06 липня 2012 року становить 37 591,43 дол. США, з якої

30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на 06 липня 2012 року становить 37 591,43 дол. США, з якої 30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня. Постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року в частині вирішення позовних вимог до

ОСОБА_1 залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2024 року через систему «Електронний Суд» до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марченко В. С., про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року, в якій заявник просить виправити допущену описку в резолютивній частині цієї постанови, вказавши про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на 06 липня 2012 року становить 37 591,43 дол. США, з якої 30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня.

Заява обґрунтована тим, що у резолютивній частині постанови суд касаційної інстанції вийшов за межі поданої касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» та неправомірно вказав про стягнення заборгованості з кожного з відповідачів окремо, тоді як у первісному позові банку також було заявлено про солідарне стягнення спірної суми з усіх відповідачів. Зазначене призвело до неможливості правильного виконання рішення зі сторони відповідачів, що створює прецедент, за яким АТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення з кожного відповідача, а не солідарно з відповідачів 2-4, тим самим перевищуючи суму заборгованості, встановлену самим судом.

У жовтні 2024 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василюк Н. І., про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року, а саме її резолютивної частини.

Вказана заява мотивована тим, що позивач у касаційній скарзі просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на 06 липня 2012 року становить 37 591,43 дол. США, з якої 30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня; будь-які документи, розрахунки додатково не надавав, не просив суд про збільшення позовних вимог. Зважаючи на те, що в тексті постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в резолютивній частині не вказано, що заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2006 року, яка станом на

06 липня 2012 року становить 37 591,43 дол. США, з якої 30 930,85 дол. США - кредит, 5 120,84 дол. США - проценти, 1 539,74 дол. США - пеня, підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 , заявник, як боржник (позичальник за основним кредитним договором), вважає, що при виконанні вказаного рішення є вірогідність неоднакового тлумачення суми заборгованості перед позивачем, що може перешкоджати його належному виконанню.

У жовтні 2024 року матеріали справи № 752/17604/15-ц надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів справу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Щодо заяви ОСОБА_1 про виправлення описки

Відповідно до положень статті 269 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Згідно з положеннями частини другої статті 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

За змістом вказаної статті описка - це мимовільна (випадкова) помилка у рішенні, яка допущена при його викладенні. Описка - це також помилка у правописі, у розділових знаках, у смисловому викладенні речення. Тому описками є мимовільні, граматичні, орфографічні і стилістичні помилки, які викликають неточне викладення змісту рішення суду. До них можна віднести викривлення, допущені у прізвищі судді, прізвищі, імені та по батькові сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, неправильні звороти мови, стилістично неправильно складені речення, розділові знаки, якщо вони викривляють дійсний зміст рішення.

Арифметична помилка - це помилка у підрахунках. Під поняттям «підрахунок» належить розуміти арифметичні дії: додавання, віднімання, множення, ділення.

Описка та арифметична помилка - це помилки, які свідчать, що рішення суду є неточним. Виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні здійснюється тим судом, який його ухвалив, не змінюючи сутності цього рішення.

Постанова Верховного Суду від 11 вересня 2024 року є остаточною і оскарженню не підлягає, про що зазначено в її резолютивній частині, а доводи заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у резолютивній частині судового рішення зводяться до незгоди із постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року

в частині стягнення з відповідачів-поручителів суми заборгованості за кредитним договором, а тому вона не підлягає задоволенню. Зміна судового рішення по суті, про що фактично просить співвідповідач, не може вважатися опискою чи арифметичною помилкою у розумінні статті 269 ЦПК України.

Щодо заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення

Відповідно до частин першої-другої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні його змісту. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті в судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко збігаються з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування, і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові або невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішення, які нечітко сформульовані або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Між тим постанова Верховного Суду від 11 вересня 2024 року, про роз`яснення якої подано заяву ОСОБА_1 , не допускає кількох варіантів тлумачення, ця постанова є мотивованою і зрозумілою, висновки суду є однозначними, а тому вона не підлягає роз`ясненню в порядку статті 271 ЦПК України.

Статтею 554 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, в редакції, чинній для спірних правовідносин) передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає кілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника

в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов`язання, не має права пред`явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василюк Н. І., про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року необхідно відмовити.

Керуючись статтями 269, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марченко Владислав Сергійович, про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання порук припиненими за касаційними скаргами Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року та ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василюк Наталія Ігорівна, про роз`яснення судового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання порук припиненими за касаційними скаргами Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 11 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року та ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді:І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець