Справа № 226/1378/23
Провадження №2/226/201/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

30.05.2024 Димитровський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування вимог зазначив, що протягом тривалого часу в опалювальний період до квартири відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі відкритого на відповідального власника особового рахунку № НОМЕР_1 надається теплова енергія. Відповідач за надану теплову енергію плати не вносила, через що утворилася заборгованість за період з 01.10.2013 по 01.07.2023 в сумі 49824,00 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає оплатити заборгованість за надані послуги, позивач просить дану заборгованість, а також 3% річних в сумі 3490,54 грн за період з 01.12.2013 до 01.02.2022 та інфляційні витрати в сумі 6658,11 грн за такий саме період, та плату за абонентське обслуговування в сумі 797,70 грн за період з 01.10.2020 до 01.07.2023 стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з неї суму судових витрат в розмірі 2719,00 грн, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн та 35,00 грн за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву суду не подано.

В поданій раніше заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає, що дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 22.11.2018 шлюб між нею та власником цієї квартири ОСОБА_2 розірваний. І з 31.08.2018 вона не проживала у квартирі, там мешкав ОСОБА_2 . Вона ж мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 09.04.2019 між нею та ОСОБА_2 затверджено мирову угоду, за якою квартира по АДРЕСА_1 , залишається у власності саме ОСОБА_2 . Щодо періоду, за який виникла заборгованість, вказаний відповідачем як з 01.10.2013 по 01.07.2023, то до цих вимог має бути застосована позовна давність.

Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

17.10.2023 Димитровським міським судом Донецької області ухвалене заочне рішення у справі, яким позовні вимоги задоволені повністю.

Ухвалою суду від 01.03.2024 заочне рішення суду скасовано, призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.

Правом подати відзив відповідач ОСОБА_1 не скористалася. До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_1 з 05.07.2011 і на день розгляду цієї справи зареєстроване у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , яка знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, під`єднаному до об`єднаної системи центрального опалення. Разом з відповідачем в квартирі з 05.07.2011 зареєстроване місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі відповідач та дитина є внутрішньо переміщеними особами фактичним місцем проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, вказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Шиманським Є.І. 27.04.2011. Прізвище позивача з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » змінене внаслідок укладення шлюбу 20.11.2020 з ОСОБА_7 .

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 09.04.2019 затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у цивільній справі №226/317/19 про поділ майна подружжя, якою, серед іншого, визнане за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з актів про підключення та відключення жилого будинку АДРЕСА_5 до системи централізованого опалення, у опалювальні періоди 2018-2023 років будинок підключався до та відключався від системи централізованого опалення у звичайному режимі (жовтень-листопад та квітень відповідно) згідно з рішеннями виконкому міської ради.

На підставі відкритого на ім`я ОСОБА_1 особового рахунку у період з жовтня 2013 року по червень 2023 року включно відповідачеві у квартиру позивачем надавалась послуга з постачання теплової енергії, плата за користування якою відповідачем не вносилась, внаслідок чого виникла заборгованість за опалення в сумі 49824,00 грн, 3% річних 3490,54 грн та інфляційні збитки 6658,11 грн, а також абонентська плата 797,70 грн.

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.ст.19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію.

Відповідно до ст.9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі, зі сплати послуг за опалення якої вирішується питання у цій справі, на її ім`я відкритий особовий рахунок, тобто, не зважаючи на визнання права власності на квартиру судовим рішенням від 09.04.2019, вона була, є та продовжує бути споживачем послуг за адресою місця свого проживання.

Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.

Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Оскільки від відповідача позивачеві не надходило будь-яких заперечень та пропозицій щодо договірних відносин, слід вважати, що у спірний період між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та положень ст.11 ЦК України, що обумовило виникнення у відповідача зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії на користь позивача.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачам теплову енергію.

Згідно з п.п.3,8 Правил №830 опалювальний період період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Як вбачається з актів про підключення та відключення жилого будинку АДРЕСА_5 до системи централізованого опалення, у опалювальні періоди 2018-2023 років будинок підключався до та відключався від системи централізованого опалення у звичайному режимі (жовтень-листопад та квітень відповідно).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.543 ЦК України в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, суд вбачає, що позивачем доведена наявність заборгованості відповідача перед ним та, відповідно, існування підстав для звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості.

Факт отримання наданих послуг та несплати за них відповідачем не оспорюється. Разом з тим, у наданій заяві про скасування заочного рішення суду ОСОБА_1 фактично заявлене клопотання про застосування при вирішенні справи строку позовної давності.

Період стягнення заборгованості за теплову енергію визначений позивачем з 01.10.2013 по 01.07.2023.

Відповідно до положень ст.ст.257,261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною першою ст.263 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Позовна давність щодо стягнення заборгованості за опалення, сплата яких визначена періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідно до ч.2-4 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальні строки позовної давності поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) На всій території України впроваджений з 12.03.2020 карантин. Загальновідомим фактом є те, що строк карантину неодноразово продовжувався та закінчився 01.07.2023.

Законом №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12, який вказує, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Закон №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020, і з огляду на встановлений з 12.03.2020 карантин вимоги позивача про стягнення заборгованості за трирічний період, що передував набранню чинності вищевказаним законом, тобто до 02.04.2017, не підлягають задоволенню через сплив строку позовної давності.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за теплову енергію з 01.10.2013 по 01.04.2017 складала 14424,34 грн, і в її стягненні суд відмовляє.

Водночас, Постановою КМУ №206 забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної саме після 24.02.2022 з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих. Так, стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022 з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (за переліком, з 24.02.2022 Мирноградська міська територіальна громада включена до таких територій), споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони с споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо).

Відповідачем ОСОБА_1 надана суду довідка від 28.03.2022 про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи в м. Дніпрі. Разом із тим згідно з довідкою Центру продажу послуг та клієнтського обслуговування ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 08.06.2023 звернень споживачів за особовим рахунком № НОМЕР_1 щодо непроведення стягнення з наданням документів відповідно до Постанови КМУ №206 до підприємства не надходило.

Оскільки лише дотримання умов, визначених Постановою КМУ №206, дає право відповідачеві на заборону стягнення з неї заборгованості за надані комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022, підстав для непроведення такого стягнення в даній справі немає.

Враховуючи зазначене та з урахуванням застосування строку позовної давності суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію, яка виникла за період з 01.04.2017 по 01.07.2023.

З розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається, що починаючи з 01.04.2017 і по 01.07.2023 відповідачеві фактично нарахована заборгованість з оплати послуг теплової енергії в розмірі 35399,66 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію за період 01.04.2017 року по 01.07.2023 з в розмірі 35399,66 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочила виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з неї на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних в сумі 2899,77 грн. та інфляційні збитки в розмірі 4342,43 грн. за період з 01.04.2017 по 01.02.2022.

Крім заборгованості за теплову енергію, 3% річних та збитків від інфляційних процесів позивач просить суд стягнути з відповідача плату за абонентське обслуговування в розмірі 797,70 грн за період з 01.10.2020 до 01.07.2023.

Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньо будинкової системи опалення.

Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до Постанови КМУ від 21.08.2019 №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».

Оскільки з жовтня 2020 року по червень 2023 року плату за абонентське обслуговування відповідач здійснювала не в повному обсязі, з неї на користь позивача також підлягає стягненню заборгованість з плати з абонентське обслуговування в розмірі 797,70 грн.

З огляду на наведене наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за несплату послуг з надання теплової енергії за період з 01.14.2017 до 01.07.2023 в розмірі 35399,66 грн, 3% річних в сумі 2899,77 грн. та інфляційних збитків в розмірі 4342,43 грн. за період з 01.04.2017 по 01.02.2022, а також заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 797,70 грн за період з 01.10.2020 до 01.07.2023.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн. Оскільки судом вимоги позивача задовольняються частково, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1918,52 грн. В іншій частині судовий збір покладається на ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 35,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначається положеннями статей 141-142 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Виходячи з системного тлумачення норм, що регулюють поняття судових витрат та порядок стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав. З огляду на це у стягненні витрат в розмірі 35,00 грн за отримання інформації з реєстру слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10-13,141,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (Донецька область, м. Дружківка, вул. Космонавтів, 39, код за ) в особі Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за несплату послуг з надання теплової енергії за період з 01.14.2017 до 01.07.2023 в розмірі 35399,66 грн, 3% річних в сумі 2899,77 грн та інфляційних збитків в розмірі 4342,43 грн за період з 01.04.2017 по 01.02.2022, а також заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 797,70 грн за період з 01.10.2020 до 01.07.2023, а всього 43439 (сорок три тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн 56 коп., перерахувавши вказані суми на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , банк ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», призначення платежу: за судовим рішенням м. Мирноград.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» судовий збір в сумі 1918 (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять) грн 52 коп., перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , банк ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», призначення платежу: за судовим рішенням м. Мирноград.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 30.05.2024.

Суддя: В.С. Салькова