Справа № 683/1722/24
У Х В А Л А

28 травня 2024 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, -

встановив:

28 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, яким просить накласти арешт на транспортний засіб марки IKCO, модель SAMAND, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Заявник обґрунтовує наявність підстав для забезпечення позову тими обставинами, що з метою уникнення від виконання судового рішення, в період між скасуванням судом заочного рішення (23.02.2023 р.) та ухваленням нового рішення про стягнення боргу (21.03.2023 р.), ОСОБА_3 , діючи недобросовісно, допустив зловживання правом з метою приховування майна та уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника, а саме: відчужив належний йому транспортний засіб: марка ІКСО, модель SAMAND 2008 року випуску, колір ЧОРНИЙ, VIN НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 зареєстрований за продавцем 31.03.2021 року підрозділом МВС ТСЦ 6844, шляхом укладення 08 березня 2023 року ОСОБА_2 договору купівлі-продажу №6844/2023/3694203. Та зазначає, що укладення вказаного договору суперечить вимогам закону, оскільки він не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву разом з поданими матеріалами та надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до п.п 1, 2 ч. 1, ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що є підстави вважати, що вказане майно, яке є власністю ОСОБА_2 , може бути відчужене на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має намір звертатися з позовом до суду щодо визнання договору купівлі продажу недійсним, оскільки вважає що даний правочин містить всі ознаки фраудаторного (вчиненого боржником на шкоду кредитора).

В порушення вказаних вимог, заява не містить доказів, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, вважаю, що невжиття заходів забезпечення позову не впливатиме на виконання рішення суду, так як предмет позову стосуватиметься визнання недійсного договору продажу та не стосується права власності позивача на спірний об`єкт, а тому накладення арешту та заборона вчиняти дії може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

За таких обставин, вважаю, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України,

постановив:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: