РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Литвин А. Є.

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_3.,

відповідач 1 - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області,

представники відповідача - ОСОБА_11, Чумаченко В. О.,

відповідач 2 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

11.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, а 02.10.2024 представник позивача ОСОБА_3 подала уточнену позовну заяву про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, в якій зазначила ОСОБА_2 як другого відповідача у справі, та просила визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у виді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. А-1, веранда - літ. а, тамбур - літ.а1, літня кухня-сарай - літ. Б, тамбур - літ. б, сараї - літ. Г, В, погріб - літ. б1, літній душ - літ. Д, вбиральня - літ. Е, навіси - літ. Ж, И, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, колонка № 3, житловою площею будинку 29,7 кв.м.

На обґрунтування уточненої позовної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 . Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. Мати позивача ОСОБА_4 у шлюбі не перебувала.

Так, на день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою станом на 29.04.1999 були зареєстровані та постійно проживали: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщина, після смерті ОСОБА_4 складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно архівних матеріалів, реєстрація права власності на вказаний житловий будинок станом на 31.12.2012 не проводилася.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме, інформація про зареєстровані речові права на вказаний житловий будинок відсутня.

З технічного паспорту на житловий будинок, який виготовлено 07.05.2024 Всеукраїнським підприємством БТІ, архітектури та землевпорядкування, до складу домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , входить житловий будинок літ. А-1, веранда - літ. а, тамбур - літ.а1, літня кухня-сарай - літ. Б, тамбур - літ. б, сараї - літ. Г, В, погріб - літ. б1, літній душ - літ. Д, вбиральня - літ. Е, навіси - літ. Ж, И, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, колонка № 3. Загальна площа житлового будинку - літ. А-1 69,70 кв.м, житловою площею 29,70 кв.м. Житловий будинок, літ. А-1 збудовано в 1975 році.

З інформації від 24.05.2024, наданої Зміївською міською радою, у Погосподарській книзі № 1 Борівської сільської ради народних депутатів на 1996-2000 років значиться домогосподарство з особовим рахунком № НОМЕР_1 . Номер по земельнокадастровій книзі 1064. Членами господарства значаться ОСОБА_4 - голова домогосподарства, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - онук, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - відношення до члена господарства не відоме.

В подальшому, позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. з заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 .

14.05.2024 нотаріусом розглянуто документи подані позивачем про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, та прийнято рішення про те, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена через відсутність відомостей про державну реєстрацію права власності на житловий будинок.

Отже, після смерті спадкодавця позивач не може отримати свідоцтво на право на спадщину та зареєструвати належним чином свої речові права і отримати правовстановлюючі документи на нерухоме майно в зв`язку з тим, що право власності на таке нерухоме майно не підтверджено свідоцтвом на право власності, тому була вимушена звернутися з цим позовом до суду.

Також, вважала, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Так як, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Оскільки, проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.07.2024.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2024 витребувано від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. копію спадкової справи № 58/2024 (номер у Спадковому реєстрі 7227830), яка заведена після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та підготовче засідання відкладено на 11.09.2024.

15.07.2024 від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. надійшла до суду копія спадкової справи № 58/2024 (а. с. 74-85).

11.09.2024 за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 відкладено підготовче засідання на 10.10.2024.

02.10.2024 представник позивача ОСОБА_3. подала уточнену позовну заяву про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, в якій зазначила ОСОБА_2 як другого відповідача у справі.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.10.2024 прийнято уточнену позовну заяву, встановлено відповідачу ОСОБА_2 15 днів на подання відзиву, та відкладено підготовче засідання на 05.11.2024.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:15 годину 05.11.2024.

05.11.2024 відкладено судовий розгляд справи на 10.12.2024 через неявку учасників справи, що обумовлене коротким проміжком часу від закриття підготовчого провадження до часу судового засідання

10.12.2024 під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_3. підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача 2 ОСОБА_11 подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі (а. с. 121).

Відповідач ОСОБА_2 , який повідомлявся повістками, направленими, у тому числі і рекомендованими листами, що повернулися не врученими з відмітками "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується повернутими рекомендованими листами (а. с. 113, 114, 122-130), а також через оголошення про виклик, що розміщене на загально доступному офіційному веб-порталі Судової влади України (а. с. 120), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав.

Виходячи з того, що відповідач ОСОБА_2 про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляв, будь-яких клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18).

У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є право власності у порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 .

Як вбачається зі свідоцтва про народження НОМЕР_2 , свідоцтва про одруження НОМЕР_3 , паспорта громадянина України НОМЕР_4 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_4 (а. с. 8, 11, 12, 80, 81).

Мати позивача ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 (а. с. 10, 75 зворот).

За відомостями архівної довідки № 01-14/1366 від 06.05.2024 Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області відповідно до запису в Погосподарській книзі № 1 Борівської сільської ради на 1996-200 роки, село Борова, та запису в Будинковій книзі (без номера) Борівської сільської ради, село Борова (за 1979-1980 роки), місце постійного проживання (прописка) ОСОБА_4 станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). Разом з нею за цією адресою станом на 29 квітня 1999 року була зареєстрована (прописана) та постійно проживала донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також повідомлено, що відповідно до запису в Будинковій книзі № 1 Борівської сільської ради, село Борова (01.07.1995-17.02.1998) за вказаною адресою станом на 29 квітня 1999 року був зареєстрований (прописаний) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (відношення до члена господарства, записаного першим у вищевказаній Погосподарській книзі, зазначено нерозбірливо) (а. с. 13 зворот, 83 зворот).

З довідки КП "Зміївське БТІЗМА" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 1398 від 08.05.2024, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 378568395 від 15.05.2024, вбачається, що згідно архівних матеріалів реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не проводилася, а також і станом на 15.05.2024 (а. с. 14, 15, 84 зворот).

Відомостями виписки з Погосподарської книги № 01-14/1561 від 27.05.2024, виданої Зміївською міською радою Чугуївського району Харківської області, підтверджується, що ОСОБА_4 була головою господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де у житловому будинку були записані також: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а. с. 16, 17).

З довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 2341 від 14.10.2024 вбачається, що за відомостями, які містяться у Реєстрі територіальної громади, інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на території Зміївської міської ради відсутня (а. с. 112).

Даними технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується, що до складу цього домоволодіння, входить житловий будинок літ. А-1, веранда - літ. а, тамбур - літ.а1, літня кухня-сарай - літ. Б, тамбур - літ. б, сараї - літ. Г, В, погріб - літ. б1, літній душ - літ. Д, вбиральня - літ. Е, навіси - літ. Ж, И, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, колонка № 3. Загальна площа житлового будинку - літ. А-1 69,70 кв.м, житловою площею 29,70 кв.м. Житловий будинок, літ. А-1 збудовано в 1975 році (а. с. 19-21).

У відповідності до Звіту про незалежну оцінку майна, виготовленого СОД ФОП ОСОБА_10 від 16.05.2024 вартість житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , складає 128 800 грн 00 коп. (а. с. 23-56).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76552106 від 10.04.2024, заяви ОСОБА_1 , поданої приватному нотаріусу Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області 10.04.2024, вбачається, що 10.04.2024 заведено спадкову справу № 58/2024 (номер справи у Спадковому реєстрі 72278130) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що мешкала в АДРЕСА_2 . Відповідно до цієї справи спадкоємцем померлої ОСОБА_4 є її дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за вказаною адресою (а. с. 22, 75, 78 зворот).

Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 272/02-31 від 14.05.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на вказане майно (а. с. 18).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 2 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 передбачено, що відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зі змісту позовної заяви слідує, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР року дії щодо прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1 вчинені у квітні 1999 року, тому до спірних правовідносин належить застосовувати правила ЦК УРСР.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 305/235/17 та встановив, що може бути доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Частинами 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачем надано докази того, що вона є спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_4 , прийняла спадщину, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок через відсутність документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на вказане майно.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. А-1, веранда - літ. а, тамбур - літ.а1, літня кухня-сарай - літ. Б, тамбур - літ. б, сараї - літ. Г, В, погріб - літ. б1, літній душ - літ. Д, вбиральня - літ. Е, навіси - літ. Ж, И, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, колонка № 3, житлова площа будинку 29,7 кв.м, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 матері ОСОБА_4 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач 1 - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Адміністративна, буд. 9, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Відповідач 2 - ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складене 11.12.2024.

Головуючий: В. В. Овдієнко