ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/914/24Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з 14 травня 2005 року по 16 липня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2008 року на утримання сина з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно.

На даний час син досяг повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на його утримання припинилося.

При цьому, син з 01 вересня 2023 року навчається в Державному навчальному закладі «Черкаський професійний автодорожній ліцей» за професією «слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів; водії автотранспортних засобів». Дата закінчення навчання 09.12.2024 року.

У зв`язку з навчанням син не може самостійно забезпечувати себе матеріально.

Вважає, що відповідач зобов`язаний матеріально допомагати сину під час навчання, оскільки він потребує цієї допомоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання 09.12.2024 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого судовим експертом Черкаського НДЕКЦ МВС України, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на період його навчання у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 17 листопада 2023 року і до закінчення ним навчання, тобто до 09 грудня 2024 року, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку (враховуючи яка з цих подій настане першою).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

Представник ОСОБА_5 адвокат Темчишина Л.П. оскаржила рішення в апеляційному порядку, пославшись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач, яка діє в інтересах дитини, зловживаючи наданим їй процесуальним правом дитини всупереч домовленості дитини з батьком, будучи обізнаною про добровільність сплати батьком коштів на розрахунковий рахунок повнолітнього, що свідчить про відсутність предмету спору, звернулася з позовною заявою до суду, про що вказувалося у відзиві на позов, але судом не взято до уваги.

Суд не взяв до уваги, що батько сплачує в добровільному порядку синові аліменти щомісяця в сумі 5000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями АТ «Приватбанк» та скріншотами з додатку «Приват-24» карткового рахунку, який належить ОСОБА_2 , а також не взяв до уваги те, що повнолітній отримує кожного місяця стипендію в розмірі 1250,00 грн., що підтверджується довідкою з місця навчання. Повнолітній отримує 6250,00 грн. на місяць, що у 2 рази перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи.

Також суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_3 ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не надала жодних доказів того, що суми 6250,00 грн. сину недостатньо на місяць та що він потребує більшого матеріального забезпечення.

Суд першої інстанції в основу рішення мотивував лише доводи сторони позивачки, і не надав оцінки доказам, які надані відповідачем. Зокрема, не було надано оцінки доходам сторін, не співставлень визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом, встановлений державою для дитини відповідного віку, не надано належної оцінки співмірності суми аліментів, які сплачує відповідач добровільно сумуючи їх із стипендією, яку отримує повнолітній.

Тому, просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси та ухвалити нове, яким відмовити в позові за його безпідставності та недоведеності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказала, що рішення суду в повній мірі відповідає обставинам справи, підстав для його скасування чи зміни немає, суд повністю надав оцінку доказам у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Предметом даного спору є стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Так, судом встановлено, що з 14 травня 2005 року по 16 липня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2008 року на утримання сина з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно. На даний час син досяг повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на його утримання припинилося.

Син з 01 вересня 2023 року навчається в Державному навчальному закладі «Черкаський професійний автодорожній ліцей» за професією «слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів; водії автотранспортних засобів». Дата закінчення навчання 09.12.2024 року, що підтверджується копією довідки навчального закладу від 02 жовтня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до довідки № 7 від 18.01.2024 ДНЗ «Черкаський професійний автодорожній ліцей», ОСОБА_4 навчається безоплатно на денній формі навчання (за кошти державного бюджету), займає посаду учень ІІ степ. акредитування, отримує стипендію у розмірі 1250,00 грн. на місяць.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням наявних обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та матеріалів справи, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі частини доходів щомісячно на користь сина.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується із даними висновками суду першої інстанції, оскільки згідно норм Сімейного Кодексу України обов`язок утримання, в тому числі, повнолітніх дітей, покладається на обох батьків та при умові, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів, перевіривши викладені представником ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи, дійшла висновку, що вони знаходять своє часткове підтвердження в матеріалах справи. Так, ОСОБА_2 , починаючи з жовтня 2023 року, продовжив виплату аліментів повнолітньому сину на його особистий картковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «А-Банк». 28.10.2023 відповідач перерахував сину 2000,00 грн., 28.11.2023 5000,00 грн., 26.12.2023 5000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями АТ «Приватбанку» та скріншотами з додатку «Приват-24» карткового рахунку, який належить ОСОБА_2 , де зазначено призначення платежу «аліменти».

10.01.2024 відповідач звернувся до свого роботодавця із заявою про відрахування з його заробітної плати 5000,00 грн. аліментів на користь ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок, який надав йому син, з січня 2024 по даний час за вказаною заявою роботодавцем відраховуються аліменти щомісячно.

Отже, одним із способів сплати аліментів у добровільному порядку у відповідності до норм Сімейного кодексу, є подання одним із батьків за місцем своєї роботи заяви про відрахування аліментів на дитину у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві, що і було зроблено ОСОБА_2 , вказане дає підстави вважати, що відповідач надає матеріальну допомогу синові, який навчається, і вказаний факт не заперечувався позивачкою.

Проте, позивач ОСОБА_3 не погоджується з розміром аліментів, які перераховуються відповідачем. Вказала, що останній сам визначив суму, яку він має сплачувати сину, а тому бажає щоби аліменти були стягнуті в частці від заробітку, оскільки не впевнена в тому, що такі виплати будуть регулярними, колегія суддів вважає, що вказані аліменти підлягають сплаті.

Разом з тим, з урахуваннямналежних та достовірних доказів, наданих сторонами, враховуючи принципи справедливості і розумності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягнуті на повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним 23-річного віку з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до 1/6 частки.

Докази про стан здоров`я скаржника, які надані разом з апеляційною скаргою, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі докази мали бути подані до суду першої інстанції, і скаржником не наведено підстав неможливості їх подання вчасно до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2024 року - змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 17 листопада 2023 року та до закінчення сином навчання, але не довше ніж до ОСОБА_4 23-х річного віку (враховуючи яка з цих подій настане першою).

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді