ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6027/23Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/614/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Панькевич Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Тернополі цивільну справу №607/6027/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб Органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи обмежено дієздатною, встановлення піклування та призначення піклувальника, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою, у якій просить визнати обмежено дієздатною його бабусю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над нею піклування та призначити його піклувальником.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він являється онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею, здійснює за нею догляд та допомагає матеріально. Інших працездатних осіб чи близьких родичів, які мають можливість здійснювати за нею догляд, не має. Його мати ОСОБА_5 (рідна дочка ОСОБА_4 ) є особою пенсійного віку, а тому здійснювати догляд не має можливості. Останнім часом стан здоров`я ОСОБА_4 різко погіршився і вона інколи не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Наявні прояви провалу пам`яті, загальний стан здоров`я надто складний, а тому вона не може самостійно здійснювати своє представництво в органах державної влади та місцевого самоврядування, установах та організаціях. Не має змоги самостійно звернутися до медичного закладу за медичною допомогою. На підставі викладеного просить заяву задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду, оскільки вважає, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням матеріального права та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно довідки №203 від 10.03.2023 ОСОБА_4 встановлено діагноз: ГХС. Кардіосклероз атеросклеротичний, артеріальна гіпертензія СН ІІ А. КВР високий. ДЕ ІІ з когнітивним розладом. Остеохондроз поперекового відділу хребта. ДНХ ІІ ст. Кістковий анкілоз правого культового суглобу, ДНК ІІІ, лівобічний кореартроз IVст. ДНС ІІІ, Двобічний гонартроз ІІ ст., ДНСП-ІІІ ст. Варикозна хвороба обох нижніх кінцівок. Трофічна виразка правої нижньої кінцівки. Потребує постійного стороннього догляду.

Вказує, що відповідно до медичного висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 10.11.2023 року, ОСОБА_4 потребує догляду від фізичної особи.

Також зазначає, що згідно з висновком експерта Тернопільської філії судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» 0474 від 08.08.2023, ОСОБА_4 на теперішній час виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку з легкими зниженням когнітивних функцій. Так як вищевказаний розлад не досягає рівня хронічного психозу чи вираженого недоумства ОСОБА_4 на теперішній час може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до поспішних висновків про відмову у задоволенні заяви, оскільки в сукупності долучені до матеріалів справи докази підтверджують обставини, викладені в заяві. Діагноз стану здоров`я ОСОБА_4 , який встановлений лікувальним закладом, та висновок судово-психіатричної експертизи підтверджують ознаки розладу особистості та поведінки, а тому наявні усі підстави для визнання ОСОБА_4 обмежено дієздатною, встановлення над нею піклування та призначення піклувальника.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Заявник ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки №203, виданої Амбулаторією загальної практики сімейної медицини №5 Центру первинної медико-санітарної допомоги від 10.03.2023, ОСОБА_4 діагностовано ІХС, кардіосклероз, атеросклеротичний, артеріальна гіпертензія СН ІІА КВР високий. ДЕ ІІ з когнітивними розладами.

Згідно з висновком експерта Тернопільської філії судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» №474 від 08.08.2023, ОСОБА_4 на теперішній час виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку з легкими зниженням когнітивних функцій. Так як вищевказаний розлад не досягає рівня хронічного психозу чи вираженого недоумства ОСОБА_4 на теперішній час може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з висновку судово-психіатричного експерта, яким не встановлено, що ОСОБА_4 страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

З таким рішенням суду погоджується і колегія суддів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.ст.36, 37, 39, 41, 60 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Між тим, поняття «обмежена дієздатність фізичної особи» та «недієздатність фізичної особи» регулюються окремими нормами матеріального закону, встановлюють різні вимоги і передбачають правові наслідки, які є відмінними між собою. Так, для визнання фізичної особи обмежено дієздатною вимагається наявність у неї психічного розладу, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тоді як для визнання її недієздатною необхідними є ті ознаки, що фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Приходячи до переконання про залишення оскаржуваного рішення без змін, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно покладено в основу рішення висновок судово-психіатричного експерта №474 від 08.08.2023, згідно з яким, хоча ОСОБА_4 на теперішній час виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку з легкими зниженням когнітивних функцій, однак вищевказаний розлад не досягає рівня хронічного психозу чи вираженого недоумства і на теперішній час може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Тобто, у ОСОБА_4 відсутній психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

З огляду на зазначене, у суду відсутні підстави визнавати ОСОБА_4 обмежено дієздатною, а отже і призначати їй піклувальника.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а свідчать лише про незгоду з оскаржуваним рішенням суду.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року є законними та обґрунтованими і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2024 року.

Головуючий

Судді