Справа № 562/1480/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

"24" травня 2024 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., секретаря судових засідань Щербак В.В., за участі заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Здолбунів справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме просила ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з березня 2019 року по грудень 2020 року.

Обгрунтовуючи вимоги, заявник зазначила, що влітку 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли романтичні стосунки, вони почали зустрічатись як пара, проводити дозвілля разом. Як наслідок продовження стосунків, вони з ОСОБА_3 прийняли рішення про спільне проживання і з березня 2019 року. Проживали разом у квартирі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . В цей період часу вони, використовували кошти зі спільного бюджету неодноразово організовували подорожі, зокрема у вересні 2018 року виїжджали за кордон на відпочинок до Єгипту, у березні 2019 року подорожували до м. Краків, Республіка Польща, у липні 2020 року, зважаючи на картинні обмеження, виїжджали на відпочинок до водойм поблизу м. Рівне. Оскільки ми проживали разом, то підтримували гарні взаємовідносини із спільними друзями, час від часу проводили відпочинок разом із ними: до прикладу у січні 2019 року ми разом із ОСОБА_3 святкували новорічні свята із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , восени 2020 року (орієнтовно жовтень листопад) зустрічались у кафе великою компанією друзів: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . У зв`язку з тим, що у квартирі, в якій вони спільно проживали, розпочався ремонт для поліпшення умов проживання, то у червні 2020 сторони переїхали проживати в іншу квартиру: у АДРЕСА_2 та проживали там з ОСОБА_3 по грудень 2020 року. Оскільки вони проживали в квартирі ОСОБА_3 , де окрім них проживала і мама ОСОБА_3 ОСОБА_11 , яка в подальшому разом із ними переїхала у квартиру в місті Рівне, яка може підтвердити усі описані доводи у вказаній заяві. У січні 2021 року ми припинили відносини з ОСОБА_3 , оскільки спільне життя не склалось, почались не порозуміння, тому спільне проживання було припинено. У період з березня 2019 року по грудень 2020 року у сторони мали спільний бюджет, з якого організовували оплату спільного побуту: оплату комунальних послуг, продуктів харчування, відпочинок, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. За час спільного проживання сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. Встановлення даного факту необхідно для вжиття заходів поділу майна, що було набуто у період спільного проживання однією сім`єю у період з березня 2019 по грудень 2020 року, адже в той час мали спільний бюджет, відкладали кошти на купівлю нежитлового приміщення, оскільки планували займатись бізнесом, тому вона змушена звертатись до суду, так, як чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення.

Ухвалою суду від 03 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_6 суду показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме з березня 2019 року по грудень 2020 року та ввели спільне господарство.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги з підстав зазначених в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, підтвердив, що дійсно проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з березня 2019 по грудень 2020 року.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пункт 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки.

Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" п. 20 судам роз`яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім"ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".

В постанові Верховного Суду у справі № 643/6799/17 від 30.10.2019 року зроблено такі правові висновки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

В рішенні Конституційного Суду України у справі №5-рп/99 від 03.06.1999 року зазначено таке. До членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Також Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Слід зазначити, що згідно правових позицій Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справах № 643/6799/17-ц, № 522/25049/16-ц проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Отже із наведеного випливає, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , яка проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , вели спільне господарство, фактично виконували права та обов`язки подружжя.

В матеріалах справи містяться фотографії, де дійсно заявник з чоловіком в різні роки відпочивають, знаходяться на сімейних святах.

Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що заявником доведений належними і допустимими доказами факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з березня 2019 року по грудень 2020 року, оскільки встановлено факт ведення ними спільного господарства, наявність взаємних прав і обов`язків, що свідчить про те, що між ними склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах.

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17.

Таким чином, суд, проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 263-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з березня 2019 року по грудень 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 28 травня 2024 року.

Суддя: Ю.А. Ковалик