Дата документу 20.11.2024 Справа № 333/4543/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4543/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ходько В.М.
Провадження № 22-ц/807/2125/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Трачук Наталії Іванівни на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2024 року у справі за клопотанням ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2013 року № 355, посвідченого приватним нотаріусом Компанєць І.В.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернуто заявниці.

Роз`яснено заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трачук Н.І. задоволено. Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року у цій справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 71,74 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 04.02.2013 № 355; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна .

Вказана ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась.

У вересні 2024 року ОСОБА_2 в особі адвоката Мішустіна М.К. звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якого зазначала, що позовної заяви до Комунарського районного суду м. Запоріжжя протягом 10 днів з моменту постановлення ухвали про забезпечення позову від 19 серпня 2024 ОСОБА_1 не подала, що є прямим порушенням положення ч. 4 ст. 152 ЦПК України. Справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 призначена до розгляду в Броварському міськрайонному суді Київської області за місцем реєстрації відповідача і Броварський міськрайонний суд Київської області розглянув клопотання позивача про забезпечення позову та відмовив у задоволенні клопотання.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 в особі адвоката Мішустіна М.К. просила суд скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2024 року у справі № 333/4543/24, і скасувати арешт, накладений на квартиру загальною площею 71,74 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано захід забезпечення позову у вигляді арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 71,74 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 04.02.2013 № 355; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Трачук Н.І. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 31.05.2024 року було подано до Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про стягнення суми боргу, та обрано саме цей суд, так як ОСОБА_1 тривалий час знайома з відповідачем, і її місцем проживання у м. Запоріжжі була адреса: АДРЕСА_2 . Але судом було зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача, і згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру останнє зареєстроване місце проживання відповідача - АДРЕСА_3 , що не відноситься за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, тому справа № 333/4991/24 була направлена за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 14.11.2024 року.

Вказує, що ухвалою суду від 19.08.2024 року заяву про забезпечення позову було задоволено, забезпечено позов накладенням арешту на майно, але, оскільки у провадженні суду вже була справа № 333/4991/24, ухвалу винесено після апеляційного перегляду, тому підстав для подання ще одного позову протягом 10 днів з 19.08.2024 року не було, і це б суперечило вимогам ЦПК України щодо можливості відкриття ще одного провадження про той же предмет спору та з тих же підстав. Приймаючи до уваги, що 31.05.2024 року було подано до Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про стягнення суми боргу та відкрите провадження по цивільній справі № 333/4991/24 до винесення апеляційним судом постанови від 05.08.2024 року по справі № 333/4543/24, відсутні підстави для задоволення клопотання до вирішення по суті справи № 333/4991/24.

Крім того, у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області (Суддя Дутчак І.М.) перебуває цивільна справа № 361/4364/23, провадження № 2/361/3035/23 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а зняття арешту з квартири може зробити взагалі неможливим виконання рішення суду про стягнення значної суми боргу, тому що до переліку стягувачів додається ще й ПриватБанк.

Учасники справи своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19 серпня 2024 року у справі № 333/4543/24.

Колегія судів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації завдань цивільного судочинства, якими, згідно зі статтею 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

За положеннями частин дев`ятої, тринадцятої статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Разом із тим, відповідно до ст. 152 ч. 1 п. 1, ч. 4 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05.06.2024 цивільну справу № 333/4991/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості направлено за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області, оскільки судом було встановлено, що останнє зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру.

Отже, адреса реєстрації ОСОБА_2 , яка є позичальником за договором позики, є АДРЕСА_3 .

Згідно ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2024 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, а ухвалою вказаного суду від 08.07.2024 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Предметом позову, з яким звернулася заявник, є стягнення з ОСОБА_2 , як позичальника, суми заборгованості за договором позики.

За загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Винятки із вказаного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень наведеної правової норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з таких умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Апеляційний суд звертає увагу, що у договорі позики сторонами не визначено конкретного місця його виконання.

Відповідно до ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

При цьому, договір позики не відноситься до тих договорів, виконувати які можна тільки в певному місці, оскільки повернення коштів може бути здійснене позичальником в будь-який спосіб та в будь-якому місці.

Такий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 06 квітня 2021 у справі № 344/16135/19 та у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 757/65151/21.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно виснував про те, що у зв`язку з направленням позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області та набранням законної сили відповідними ухвалами суду про передачу справи за підсудністю, відкриття провадження у справі і відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови заявниці у задоволенні її апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трачук Наталії Іванівни залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 02 грудня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко