ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/1277/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Березюк А. І.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 адвоката Баклагіна В. Ю.,

представника АТ «Банк Кредит Дніпро» адвоката Мельник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року в складі судді Семенової Я.Ю. у справі № 643/12326/15-ц за поданням старшого державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гука Сергія Віталійовича, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Салтівський ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що в провадженні Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ перебуває виконавче провадження № 57068969 з примусового виконання виконавчого листа № 643/12326/15-ц, виданого 02 серпня 2018 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» безпідставно отриманих грошей в розмірі 634 722,88 грн.

Боржник тривалий час не виконує вказане рішення суду.

19 лютого 2019 року державним виконавцем винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника, 05 лютого 2019 року - на кошти боржника.

Згідно відповіді Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» від 11 лютого 2019 року на рахунках боржника недостатньо коштів для виконання постанови.

Державним виконавцем неодноразово здійснювався вихід за місцем реєстрації ОСОБА_1 , однак перевірити майновий стан боржника не вдалося за можливе.

За відповіддю Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону від 08 грудня 2023 року боржник неодноразово перетинав державний кордон України за період з 05 вересня 2018 року по 08 грудня 2023 року, востаннє 12 вересня 2023 року в напрямку виїзд та 22 вересня 2023 року в напрямку в`їзд.

Посилаючись на вказані обставини, Салтівський ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон стосовно боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на боржника виконавчим листом №643/12326/15-ц, виданим 02 серпня 2018 року Московським районним судом м. Харкова.

05 січня 2024 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подано клопотання, в якому Банк просив задовольнити подання Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ та тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного погашення заборгованості перед банком.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду та його наміру уникнути від виконання судового рішення виїхавши за межі України, тому підстав для обмеження у праві виїзду боржника за межі України відсутні.

01 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» АТ «Банк Кредит Дніпро» подано апеляційну скаргу, в який, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, Банк просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити подання державного виконавця про обмеження виїзду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Боржник тривалий час не здійснював дії щодо погашення заборгованості перед Банком. Списання коштів з рахунків ОСОБА_1 було здійснено з ініціативи державного виконавця та не свідчить про самостійне виконання боржником вказаного судового рішення.

Невжиття державним виконавцем дій з примусового виконання судового рішення у 2020-2022 роках не звільняє боржника від виконання ним рішення суду та не свідчить про вжиття ОСОБА_1 будь- яких дій спрямованих на погашення заборгованості перед Банком.

Банк неодноразово подавав скарги щодо бездіяльності державного виконавця при виконанні рішення суду у справі № 643/12326/15-ц та звертався до ВДВС з метою ініціювати питання обмеження Боржника у виїзді за кордон, проте попередні заяви були проігноровані державним виконавцем.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Банк Кредит Дніпро» адвоката Мельник В.В., яка підтримала апеляційну скаргу, заінтересовану особу ОСОБА_1 та його представника адвоката Баклагіну В. Ю., які проти скарги заперечували, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» безпідставно отримані гроші в розмірі 634 722,88 грн.

На виконання вказаного судового рішення 02 серпня 2018 року Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист (том 3, а. с. 7).

Постановою державного виконавця Московського ВДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57068969 з примусового виконання виконавчого листа № 643/12326/15-ц, виданого 02 серпня 2018 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» безпідставно отриманих коштів в розмірі 634 722,88 грн (том 3, а. с. 8-9).

20 листопада 2018 року державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області здійснено вихід за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 , проте перевірити майновий стан останнього не виявилося за можливе у зв`язку з відсутністю доступу до квартири, про що складено відповідний акт ( том 3, а. с. 10).

Аналогічні акти про неможливість перевірити майновий стан боржника у зв`язку з відсутністю боржника за адресою: АДРЕСА_1 державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області було складено 23 січня 2019 року, 29 квітня 2019 року та 22 липня 2019 року (том 3 а.с.16, 18, 21).

15 березня 2019 року, 18 червня 2019 року та 07 листопада 2019 року, 06 листопада 2023 державним виконавцем було здійснено виклики боржника ОСОБА_1 до виконавчою служби для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документу (том 3, а.с. 17, 19, 20, 24).

Постановами державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 05 лютого 2019 року та від 19 лютого 2019 року накладено арешт на кошти та майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 702 552,16 грн (том 3, а. с. 11, 13-14).

14 серпня 2019 року державним виконавцем Московського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 ( том 3, а. с. 18 зворот).

Відповідно до платіжної інструкції № 57068969 від 13 жовтня 2023 року з ОСОБА_1 через АТ «Універсал Банк» було стягнуто 13 377,09 доларів США за ВП № 57068969 на виконання: виконавчого листа № 643/12326/15-ц, виданого 02 серпня 2018 Московським районним судом м. Харкова (том 3 а. с. 23).

Постановами державного виконавця Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ від 07 березня 2023 року та 06 листопада 2023 року накладено арешт та грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (том 3, а. с. 27, 31).

Відповідно до листа за підписом т.в.о. начальника Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області від 16 листопада 2023 року № 6301.6.5.1-20711/63.1-23 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 27 березня 2017 року, орган видачі 6390 ( том 3, а.с. 26).

08 грудня 2023 року державним виконавцем отримано відповідь на запит № 184091922 від 08 грудня 2023 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником ОСОБА_2 державного кордону за період з 05 вересня 2018 року по 08 грудня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон за напрямом перетину: виїзд та в`їзд (том 3, а. с. 35-39).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 належать такі об`єкти нерухомого майна: 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 36,1 кв.м., трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 66,1 кв.м., а також 1/5 частини квартири АДРЕСА_4 (том 3, а. с. 40-42).

Згідно з відповіді Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 належить транспортний засіб DAEWOO, легковий, 2004 року виробництва, сірого кольору, державний номерний знак: НОМЕР_2 (том 3, а. с. 43).

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України від 15 жовтня 2023 року про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, фізична особа з податковим номером боржника в органах ДФС не перебуває (том 3 а. с. 44).

Згідно з відповіддю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від Пенсійного фонду України від 12 жовтня 2023 року відомості про отримання доходів ОСОБА_1 - відсутні (том 3, а. с. 46).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно частини 3 статті 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань. Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні у даному випадку свідчить тривале невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Державний виконавець, звертаючись до суду з вказаним поданням, не надав жодних доказів щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за рішенням суду. При цьому сам факт невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Щодо доводів державного виконавця про неодноразовий перетин кордону боржником, то ОСОБА_1 виїжджав за межі України на нетривалий час та постійно повертався на територію України, а сам факт перетину кордону не свідчить про намір вибути за межі України з метою невиконання рішення суду.

Оскільки тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 28 травня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина