Справа №567/1943/24
Провадження №2-з/567/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Остроголова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Волошина І.В. про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,-

встановив:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Волошин І.В. до пред`явлення позову звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати виробничу діяльність, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторсировини на земельній ділянці, кадастровий номер: :03:001:0146, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до винесення судом остаточного рішення у справі.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на наступні обставини.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є власником земельної ділянки та надвірної будівлі за вказаною адресою.

Сусідкою по її земельній ділянці являється ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та власником земельної ділянки за вказаною адресою являється її чоловік ОСОБА_3 .

Посилається на те, що ОСОБА_2 використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), а фактично використовує земельну ділянку під виробничу базу з метою пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та для тимчасового зберігання іншої вторсировини (пляшок), що створює постійний шум, пил, запахи, їдкий сморід від зливу рідини з пляшок, тощо.

Вказує, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням припинити здійснення виробничої діяльності з пресування макулатури за допомогою пресувального апарату, а також для тимчасового зберігання іншої вторсировини (пляшок), однак ОСОБА_2 ігнорує прохання і продовжує здійснювати таку діяльність, відтак не погоджується на мирне врегулювання даної ситуації, що свідчить про те що позасудовий спосіб врегулювання ситуації не дав жодного результату.

Зазначає, що ОСОБА_1 зверталася до відповідних органів виконавчої влади та правоохоронних органів з численними заявами, зокрема: Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, Острозької міської ради Рівненської області, Відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, Головного управління ДПС у Рівненській області.

Однак, незважаючи на вжиті заходи, ОСОБА_2 не припиняє здійснювати свою виробничу діяльність, чим щоденно порушується право ОСОБА_1 на повноцінне володіння своєю земельною ділянкою, безпечне користування майном та комфортне проживання.

Відтак, спроби владнати ситуацію не призвели до позитивного результату, тому ОСОБА_1 має намір звертатися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

Зазначає, що забезпечення позову до його пред`явлення є необхідним для запобігання подальшому порушенню прав ОСОБА_1 , що тривають на момент подання заяви.

Вважає, що заборона ОСОБА_2 здійснювати виробничу діяльність на земельній ділянці не позбавляє її права володіти і користуватись цією ділянкою за її цільовим призначенням. Забезпечення позову є пропорційним заходом, який балансує права обох сторін і не створює значних обмежень для ОСОБА_2 .

Окрім того, посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову в контексті недотримання санітарно-захисної зони створює суттєві ризики для ОСОБА_1 , які потребують термінового реагування. Зокрема, розташування виробничого об`єкта на відстані лише 5 метрів від її житлового будинку, замість встановлених 100 метрів, призводить до надмірного впливу шкідливих факторів. Це включає шум від роботи пресувального апарату, забруднення повітря пилом та токсичними випарами, а також стійкий сморід, спричинений поводженням із макулатурою та іншими відходами. Усе це загрожує здоров`ю ОСОБА_1 , сприяючи розвитку респіраторних захворювань, алергій, а також стресу та безсоння. Також розміщення виробничої діяльності всього в 5 метрах від житлового будинку може призвести до забруднення ґрунту токсичними речовинами, які можуть проникати в ґрунтові води, незворотного пошкодження зелених насаджень, садових культур та городини, які знаходяться поблизу джерела забруднення. Недотримання відстані між житловою забудовою і виробничим об`єктом збільшує ризики для безпеки виникнення пожеж, які можуть швидко поширюватися на житлову забудову через близькість об`єкта.

Зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів, а слугуватиме лише заходом запобігання можливих порушень прав позивачки.

Посилаючись на те, щовжиття зазначених заходів забезпечення позову не порушить прав сторін або інших осіб, відповідає та є співмірним позовним вимогам, з якими ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, є доцільним і виправданим та слугуватиме лише заходом запобігання можливих порушень прав позивачки, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати виробничу діяльність, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторсировини на земельній ділянці, кадастровий номер: :03:001:0146, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до винесення судом остаточного рішення у справі.

Водночас, враховуючи обставини даної справи та обраний вид забезпечення, вважає, що зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню судом у даному випадку, оскільки вищевказаним особам не буде завдано жодних збитків внаслідок його застосування.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 3 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання учасників справи для дачі пояснень або додаткових доказів, оскільки виклик особи для надання пояснень є правом, а не обов`язком суду. Крім того, в заяві про забезпечення позову викладені обставини, які на думку заявника є підставою для забезпечення позову, та заявником не зазначено, які додаткові докази можуть бути надані в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Частиною другою ст.149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків щодо відповідача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише допускає вчинення певних дій для забезпечення ефективного захисту.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та позовні вимоги стосуються права добросусідства та усунення перешкод позивачці у користуванні земельною ділянкою, а тому перевіривши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступного, що заходи забезпечення позову зазначеним способом не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

За приписами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову. При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав ОСОБА_1 , за захистом якого вона має намір звернутися до суду, оскільки відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі матиме можливість і в подальшому здійснювати виробничу діяльність на земельній ділянці з порушенням її цільового призначення, та цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зазначене підтверджується також доданими до матеріалів заяви доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є власником земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною адресою, шо підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2024 року.

Сусідкою по її земельній ділянці являється ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.11.2024 року власником даної земельної ділянки (по АДРЕСА_1 ) і розташованого на ній житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами є ОСОБА_3 .

З доданої до заяви відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області від 24.07.2024 року (за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 ) вбачається, що за результатами роботи комісії встановлено, що на території сусіднього приватного подвір`я у спеціально виділеному приміщенні встановлено пресувальний апарат, який використовується громадянкою ОСОБА_2 для пресування макулатури з подальшим її збутом. Орієнтовна відстань від даного приміщення до стін житлового будинку ОСОБА_1 становить 5 метрів. Згідно з вимогами державних санітарних правил розміщення та проведення такої виробничої діяльності (складування тимчасового зберігання вторинної сировини неорганічного походження без її переробки) повинно здійснюватися з дотриманням нормативної санітарно-захисної зони (100 метрів) від джерела шкідливостей до межі житлової забудови.

Із відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області від 03.10.2024 року (за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 ) вбачається, що 25.07.2024 року ОСОБА_2 було надіслано лист №16-03-17/16-01-10/503-24 з рекомендацією припинити виробничу діяльності по організації пункту приймання та складування вторсировини за адресою: АДРЕСА_1 на приватній території в межах житлової забудови, що склалась, винести дану виробничу діяльність за територію житлової забудови та забезпечити дотримання нормативної санітарно-захисної зони (100 метрів) до межі житлової і громадської забудови, а також направлений аналогічний висновок комісії, створеної розпорядженням міського голови від 05.07.2024 року №147-р (акт розгляду звернення від 19.07.2024 року).

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області від 10.10.2024 року (за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 ), Головне управління Держпродспоживслужба в Рівненській області, враховуючи лист зі Здолбунівської окружної прокуратури від 12.09.2024 року по розгляду звернення щодо невиконання вимог законодавства громадянкою ОСОБА_2 при облаштуванню пункту приймання вторинної сировини на сусідній приватній території за адресою АДРЕСА_1 , повідомляє про те, що згідно інформаційного листа з Острозької міської ради від 13.09.2024 року № вих.4531/01-15-24 ФОП ОСОБА_2 не зареєстрована у якості суб`єкту господарювання, що здійснює діяльність у сфері управління відходами (відсутній КВЕД).

Враховуючи висновок комісії, створеної розпорядженням міського голови від 05.07.2024 року №147-р (акт розгляду звернення від 19.07.2024 року) по зверненню, громадянці ОСОБА_2 рекомендовано припинити виробничу діяльність по організації пункту приймання та складування вторсировини за адресою АДРЕСА_1 на приватній території у межах житлової забудови, що склалась, винести дану виробничу діяльність за територію житлової забудови та забезпечити дотримання нормативної санітарно-захисної зони (100 метрів) до межі житлової і громадської забудови.

Згідно розпорядження міського голови №147-р від 05.07.2024 року «Про створення тимчасової комісії для розгляду звернення громадянки ОСОБА_4 щодо можливих порушень санітарних норм (перевищення рівня шуму під час експлуатації пресу макулатури) громадянкою ОСОБА_5 », 19 липня 2024 року відповідною комісією було складено акт та рекомендовано ОСОБА_2 при здійсненні підприємницької діяльності з організації пункту приймання та складування вторсировини дотримуватися вимог чинного законодавства щодо шумового навантаження при роботі обладнання із врахуванням положень Закону України «Про систему громадського здоров`я» та визначеної будівельними нормами відстані до житлових будинків (п.п.9 ДБН Б 2.2-12:2019), а також дотримуватись «Правил благоустрою Острозької міської територіальної громади», затверджених рішенням Острозької міської ради №73 від 26.01.2021 року.

З інформаційного листа Острозької міської ради Рівненської області від 13.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 не зареєстрована в якості суб`єкту господарювання, що здійснює діяльність у сфері управління відходами (відсутній КВЕД).

Згідно повідомлення Здолбунівської окружної прокуратури від 12.09.2024 також було підтверджено наявність вищевказаних фактів.

З відповіді Відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 11.10.2024 року вбачається, що із ОСОБА_2 було проведено бесіду профілактичного характеру та наголошено на необхідності дотримання вимог чинного законодавства України та про відповідальність, яка настає у разі його порушення.

З відповіді Головного управління ДПС у Рівненській області від 15.10.2024 року вбачається, що Головне управління ДПС у Рівненській області розглянуто звернення громадянки ОСОБА_1 від 11.09.2024 року, яке надійшло від Здолбунівської окружної прокуратури стосовно можливих фактів порушення податкового законодавства при проведенні господарської діяльності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 в межах функцій та повноважень, визначених Податковим кодексом України. Працівниками ГУ ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку у господарському об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якої встановлено порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями). За результатами перевірки до суб`єкта господарювання будуть застосовані штрафні (фінансові) санкції згідно вимог чинного законодавства.

Отже, наданими доказами підтверджено наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, що свідчить про можливе вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

У постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 № 6-2552цс16 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

При цьому, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, виходячи з пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом та співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, дослідивши матеріали заяви, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявниці, відсутність будь-якої можливості порушення у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову прав та законних інтересів сторін у справі, суд вважає, що застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони здійснення виробничої діяльності в даному випадку є доцільним і виправданим.

Отже, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідачі не позбавлені можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

Крім того, з аналізу матеріалів справи та за відсутності доказів, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову до прийняття рішення у справі не обмежуватиме права та законні інтереси відповідачів, натомість сприятиме ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо таке порушення буде встановлене під час розгляду справи по суті. Зазначене забезпечує збереження балансу інтересів сторін, а вжиття заходів забезпечення позову узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2018 у справі № 914/766/17).

Згідно з ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч.3 ст.154 ЦПК України та є вичерпним.

Відомості про те, що ОСОБА_2 є суб`єктом господарювання та здійснює господарську діяльність з дотриманням вимог чинного законодавства в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні, що також узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.02.2019 у справі № 924/789/18.

Окрім того, відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Волошина І.В. про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторсировини на земельній ділянці, кадастровий номер: :03:001:0146, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали про забезпечення позову, залежно від виду вжитих заходів, одночасно з направленням заявнику направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також для негайного виконання в Острозький відділ ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

На підставі ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Сторони:

стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

боржник: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

боржник: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості невідомі).

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.