Справа № 643/9040/23
Провадження № 2/643/436/24
02.12.2024 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - Поліщук Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судового засіданні у приміщенні суду в м. Харкові в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Колісниченка Артура Сергійовича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про виселення,-
Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом в якому просить виселити ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, відповідач, на порушення покладених на нього зобов`язань, сплатив 1000,00 доларів США до 03.12.2015, та у подальшому не здійснював будь-яких платежів на підставі Договору та на виконання своїх зобов`язань, що випливають з Договору.
Ухвалою суду від 28.09.2023 провадження у справі відкрито, і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.05.2024 підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Крім того, представник позивача зазначив, що висновок органу опіки та піклування підтверджує факт проживання відповідачів у квартирі позивача.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і вчасно.
У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали, заяв чи клопотань до суду від відповідачів не надходило.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що знає родину Грішанових з 1986 року, заселились в будинок разом, квартира ОСОБА_1 знаходиться на першому поверсі, а його на 10 поверсі. Родина ОСОБА_13 проживають в спірній квартирі більше 10 років. Біля двох тижнів тому бачив ОСОБА_14 , зустрічав її з молодшими дітьми на сходовій клітці. У них в квартирі не був.
Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 41Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частина 4 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.08.2021 вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с.14-15).
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_7 (зворотній бік а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 т. 1 (а.с.19). Батьками дітей є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 07.09.2023 відомості у Реєстрі територіальної громади міста Харкова про осіб, місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (т. 1 а.с. 58).
Директором Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок від 22.01.2024 № 48 у відповідності до якого Департамент служб у справах дітей ХМР керуючись ст.ст. 6, 7, 19 СК України, ст. 311 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», на підставі матеріалів позовної заяви, діючи як представник органу опіки та піклування, вважає недоцільним виселення малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з квартири АДРЕСА_2 (т. 2 а.с.02-04).
За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Наведеною нормою матеріального права визначено право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку. Проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20).
За змістом ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Ураховуючи вимоги ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачі по справі не мають права користування житлом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не зареєстровані за цією адресою, не є власниками та не мають законних підстав для користування зазначеним житловим приміщенням.
Проте, позивачем не доведено користування житлом, що йому належить на праві власності, відповідачами, та як наслідок порушення його права власності на житло.
Посилання представника позивача на те, що відповідачі проживають у спірній квартирі зі слів сусіда, який бачив ОСОБА_14 з молодшими дітьми на сходовій клітці будинку, судом не вважається належним та достатнім підтвердженням того, що відповідачі дійсно фактично володіють та користуються зазначеним житлом. Водночас, суд зауважує, що з висновку органу опіки та піклування від 22.01.2024 за вих. № 48, на який посилався представник позивача, вбачається, що висновок складений на підставі матеріалів позовної заяви, за місцем проживання малолітніх дітей представники органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не виїжджали та фактичне їх місце проживання не перевіряли.
Достатніх доказів на підтвердження проживання відповідачів у належній позивачу квартирі АДРЕСА_2 , суду не надано.
Оскільки, факт проживання відповідачів у спірній квартирі не доведений, тому і виселення до такого відповідача застосувати неможливо.
Крім того, суд зауважує, що співвласниками квартири є ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є третіми особами в даній справі, самостійних вимог про виселення відповідачів з належної їм на праві спільної сумісності власності квартири не заявляли. Для захисту власних суб`єктивних прав до суду не звертались, виявили повну не зацікавленість до позову.
Аналізуючи вищенаведене, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.
Відповідно дост.141 ЦПК України судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 141, 211, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Колісниченка Артура Сергійовича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про виселення відповідачів з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 04.12.2024.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .
Третя особа: ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .
Третя особа: ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .
Суддя Т.В. Поліщук