Справа № 385/655/24
Провадження № 2/385/307/24
У Х В А Л А

28.05.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретаря судового засідання Шевченко Л. О.,

за участю:

представника позивача адвоката Остащенко О. М.

представника відповідача - адвоката Дяченко М. І.,

при розгляді у підготовчому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про визнання відсутності права оренди та повернення земельної ділянки,

встановив:

в провадженні суду перебуває дана цивільна справа.

Представником відповідача подано клопотання про поновлення процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви, відстрочення сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви, а також подано зустрічну позовну заяву про визнання укладеною додаткової угоди від 18.11.2022 та стягнення з ОСОБА_1 200000,00 грн відшкодування збитків.

В підготовчому засіданні представник ФГ «Олена» - адвокат Дяченко М. І. підтримала подані клопотання, просила поновити процесуальний строк для подання зустрічного позову, покликалась на те, що такий пропущено лише на 1 день, хоча доказів отримання ухвали ФГ «Олена», якою встановлено процесуальний строк 07.05.2024 немає.

Представник ОСОБА_2 адвокат Остащенко О. М. просила відмовити в задоволенні клопотання про відстрочку сплати судового збору та в поновленні строку для подання зустрічного позову. Вказала, що клопотання не обґрунтоване та до нього не долучено доказів майнового становища ФГ «Олена», яке користується, зокрема земельною ділянкою позивачки в справі та й іншими земельними ділянками. Зазначила, що зустрічна позовна заява не містить доказів скерування такої позивачці за первинним позовом, лише їй представнику такої.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши клопотання адвоката Дяченко М. І. доходить наступного висновку.

З проводу поновлення процесуального строку.

Судом встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками отримано ФГ «Олена» 07.05.2024, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно, подавши зустрічну позовну заяву 23.05.2024, нею пропущено строк для подання зустрічного позову, який подається в строк для подання відзиву (в даному випадку 15 днів з часу отримання копії ухвали суду).

Положеннями статті 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

При цьому суд бере до уваги, що такий строк пропущено на 1 день та що протокольною ухвалою від 28.05.2024 судом поновлено строк для подання відзиву за клопотанням ФГ «Олена», виходячи з принципу пропорційності та важливості подання кожною стороною процесу письмових заяв по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті. Відповідно відмова в поновленні строку для подання зустрічного позову, за таких обставин, суперечитиме принципу юридичної визначеності, оскільки зустрічний позов пред`являється у строк для подання відзиву, а такий строк для відзиву було судом поновлено.

У зв`язку з цим суд вважає правильним поновити процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви.

Щодо клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Нормами ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Тобто, підставою для звільнення від його сплати є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 10ЦПК України і статті 17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на національні суди покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість якої надано ВРУ та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 № 10 роз`яснено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20.02.2014, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26.07.2005, пункти 63-64).

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно з ч. 3 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним правовим нормам, представником позивача за зустрічним позовом - адвокатом Дяченко М. І. до клопотання про відстрочення сплати судового збору та в судовому засіданні не додано жодного доказу на підтвердження скрутного матеріального стану ФГ «Олена», що перешкоджає виконати вимоги законодавства, щодо оплати поданого позову судовим збором.

У статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відмова у звільненні від сплати судового збору, відстрочці або розстрочці його сплати не порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору.

Вимоги до позовної заяви закріплені статтями 175, 177 ЦПК України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, позивачу за зустрічним необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір», враховуючи наявність двох позовних вимог майнового та немайнового характеру в розмірі 6056,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у Кіров.обл./тг м.Гайворон/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37918230, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0011515, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Гайворонський районний суд Кіровоградської області (назва суду, де розглядається справа).

У зв`язку з цим слід надати позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

постановив:

клопотання представника Фермерського господарства «Олена» про поновлення строку для подання зустрічного позову задовольнити.

В задоволенні клопотання представника Фермерського господарства «Олена» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Зустрічну позовну заяву Фермерського господарства «Олена» до ОСОБА_1 - залишити без руху та надати позивачу строк для виправлення викладених вище недоліків, а саме сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн тривалістю п`ять днів з дня оголошення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28.05.2024.

Суддя: Михайло ВЕНГРИН