Справа № 754/3297/24
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2024 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін клопотання представника Національного банку України - Бірюк Ірини про закриття провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 до Національного банку України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "УкрСиббанк", Національного банку України, третя особа: BNP Paribas S.A. про захист прав споживачів фінансових послуг та зобов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2024 Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

02.04.2024 на адресу суду від представника Відповідача-2, Національного банку України - Бірюк Ірини, засобами поштового зв`язку «Укрпошта» надійшов відзив на позовну заяву Позивача, у якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Разом із відзивом представником Відповідача-2 було подано клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, які заявлено до Національного банку, обґрунтовуючи це тим, що оскільки спір в частині позовних вимог до Національного банку є публічно-правовим тому не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ЦПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто за передбачених законом умов, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ, дані висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 у справі № 524/8406/17.

Отже, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приймаючи рішення про підвідомчість спору щодо частини позовних вимог суду відповідної юрисдикції, суду першої інстанції повинен керуватися саме цими підставами у їх сукупності: суб`єктним складом правовідносин, предметом спору та характером спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пп. 2, 7 ч. 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій: або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Національний банк відповідно до статті 2 Закону України «Про Національний банк України» є центральним банком України, особливим органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про Національний банк України» про Національний банк, відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк виконує також інші функції, а саме серед інших здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі.

Позовна вимога про зобов`язання НБУ повторно провести перевірку АТ «УКРСИББАНК» обґрунтована з посиланням на норми Закону України «Про Національний банк України», норми Закону України «Про банки і банківську діяльність», якими визначено, що Національний банк України є державним органом, що здійснює регулювання банківської діяльності та нагляд за належним дотриманням банками нормативно правових актів, які видаються з метою регулювання їх діяльності.

Також, у позовній заяві Позивач покликається на те, що Національний банк допустив неналежний розгляд його звернень з огляду на приписи Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки саме Національний банк здійснює нагляд за додержанням законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що незгода Позивача із діями/бездіяльністю Національного банку полягає саме у неналежному виконані останнім повноважень публічно-правового управлінського характеру, як регулятора банківської діяльності та органу, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, зокрема неприйняттям ним відповідного рішення про притягнення до відповідальності керівника АТ «УКРСИББАНК» за результатами розгляду його звернень (скарг) на дії Банку.

Тобто, спір в частині позовних вимог до Національного банку є публічно- правовим та не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги викладене вище та керуючись наведеною нормою процесуального права, Суд закриває провадження у справі № 754/3297/24, в частині позовних вимог до Національного банку про зобов`язання провести перевірку АТ «УКРСИББАНК».

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про Національний банк України», ст.ст. 2,4 КАС України, ст.ст. 19, 20, 255, ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній справі №754/3297/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "УкрСиббанк", Національного банку України, третя особа: BNP Paribas S.A. про захист прав споживачів фінансових послуг та зобов`язання вчинити певні дії, у частині зобов`язання Національний банк України повторно провести перевірку - АТ «Укрсиббанк» - по фактах судового розгляду та заяв ОСОБА_2 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили, якщо її не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.05.2024.

Суддя О.М. Панченко