Провадження № 2/127/1450/24
УХВАЛА

29 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана справа.

Позивач, звертаючись до суду, вказує, що вона 05.06.2014 була призначена на посаду заступника директора виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. У 2017 році у зв`язку із припиненням виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звільнена з вказаної посади та прийнята на посаду начальника відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у порядку переведення під час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Продовжуючи перебувати у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у січні 2018 року позивач переведена на посаду начальника відділу фінансового контролю та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, а у квітні 2019 року переведена на посаду начальника відділу внутрішнього аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. 23.12.2021 переведена за власною згодою на посаду начальника відділу аналізу та контролю за використанням роботодавцями коштів Фонду управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області.

Відповідно до розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Наказом №153-к/тр від 21.04.2023 ОСОБА_1 була звільнена 24 квітня 2023 року, як начальник відділу аналізу та контролю за використанням роботодавцями коштів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та наказів 11.04.2023 року №70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » та від 18.04.2023 №147-к/тр «Про внесення змін до наказу від 11.04.2023 №70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Наказ від 11.04.2023 №70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » (із змінами, внесеними наказом від 18.04.2023 №147-к/тр «Про внесення змін до наказу від 11.04.2023 №70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 ») про звільнення з посади начальника відділу аналізу та контролю за використання роботодавцями коштів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Підстава: попередження про наступне звільнення від 19.01.2023, листок непрацездатності від 17.04.2023 №7311805-1.

У зв`язку з чим позивач просить: визнати незаконними та скасувати накази № 153-к/тр від 21 квітня 2023 року «Про дату звільнення ОСОБА_1 », №70-к/тр від 11 квітня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » (зі змінами, внесеними наказом №147-к/тр від 18 квітня 2023 року «Про внесення змін до наказу від 11 квітня 2023 року № 70-к/тр «Про звільнення

ОСОБА_1 »); стягнути з Пенсійного фонду України на її користь середній заробіток (заробітну плату) за час вимушеного прогулу; поновити її на посаді.

14.05.2024 до суду надійшло клопотання представника Пенсійного фонду України про закриття провадження у вказаній справі, мотивоване тим, що позивачем заявлено до Пенсійного фонду України вимоги про поновлення її на роботі, обґрунтовані наявністю підстав для переведення її до Пенсійного фонду України. Таким чином, вважають, що між сторонами виникають відносини у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, визначені Законом України Про державну службу? №889-VIII від 10.12.2015. Крім того вказують , що Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень.

Позивачем 22.05.2024 подано заперечення на вказане клопотання Позивач зазначає, що позовна заява подана до Вінницького міського суду Вінницької області у межах територіальної, предметної та суб`єктної юрисдикції. Предметом спору є оскарження незаконного звільнення та скасування наказів голови комісії з реорганізації Управління №153-к/тр від 21 квітня 2023 року «Про дату звільнення ОСОБА_1 », №70-к/тр від 11 квітня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » (зі змінами, внесеними наказом №147-к/тр від 18 квітня 2023 року «Про внесення змін до наказу від 11 квітня 2023 року № 70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 »), наслідком скасування якого є поновлення на роботі та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, Пенсійний Фонд України виступає в даній справі як правонаступник Управління, а не як суб`єкт владних повноважень, з огляду на що спір повинен розглядатись судом загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні позивачкою ОСОБА_1 уточнено позовні вимоги відповідно до яких остання просить: визнати незаконними та скасувати накази № 153-к/тр від 21 квітня 2023 року «Про дату звільнення ОСОБА_1 », №70-к/тр від 11 квітня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » (зі змінами, внесеними наказом №147-к/тр від 18 квітня 2023 року «Про внесення змін до наказу від 11 квітня 2023 року № 70-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 »); стягнути з Пенсійного фонду України на її користь середній заробіток (заробітну плату) за час вимушеного прогулу; поновити її на посаді «начальника відділу аналізу та контролю за використання роботодавцями коштів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області», з якої її було звільнено. Разом з тим, позивач вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача Кудрик Я.О., яка діє на підставі довіреності №2800-0603-9/1031 від 05.01.2021, підтримала клопотання про закриття провадження у справі з викладених у ньому підстав.

Вислухавши учасників справи, розглянувши вказане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спір у цій справі виник з трудових правовідносин. На момент звільнення ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу аналізу та контролю за використання роботодавцями коштів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та не була державним службовцем.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції до 01 січня 2023 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105 визначено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, не була державним службовцем, займана нею посада не належить до посад публічної служби, відтак вона не здійснювала службову діяльність і не була звільнена з публічної служби у розумінні статті 19 КАС України.

Спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, отже є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року в справі № 188/741/23, а також в ухвалі Верховного Суду від 15 лютого 2024 року №758/4455/23.

З огляду на викладене клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 255, 259-260 ЦПК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Пенсійного фонду України про закриття провадження в цивільній справі №127/15018/23 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 03 червня 2024 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна