№ 207/1309/24
№ 2/207/713/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.,

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

В обґрунтування пред`явлених уточнених позовних вимог позивачем вказано, що 25.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський та ОСОБА_1 , укладено угоду №200073441 щодо кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 23250 грн., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 відповідно до якої Позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Просить позовну заяву задовольнити.

Представник позивача у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав, просив проводити судове засідання без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки за наявним даним питанням про стягнення заборгованості за кредитним договором №200073441 вже розглядалось судом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , укладено угоду №200073441 щодо кредитування (арк. с. 17).

Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 23250 грн., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20 липня 2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р. (арк. с. 13-14).

Згідно наданих відповідачем ОСОБА_1 письмових доказів вбачається,що :

Вказаний кредитний правочин вже був предметом судового розгляду у судовій справі №207/765/23.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.08.2023 у судовій цивільній справі №207/765/23 ТОВ "Діджи Фінанс" було відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2023 року у справі №207/765/23 рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.08.2023 змінено лише в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.08.2023 залишено без змін.

При цьому, у справі №207/765/23 судами першої та апеляційної інстанції розглядалась обставина відступлення права вимоги до ТОВ "Діджи Фінанс" за договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ.

Отже, Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито судове цивільне судове провадження, і при цьому набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже враховуючи пояснення відповідача, дослідивши докази, суд доходить таких висновків.

Статтею 255 ЦПК України визначено підстави закриття провадження у цивільній справі.

Зокрема, згідно пункту 3 частини першої статті255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору (позову), який розглядається між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Таким чином, необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі.

Зважаючи на те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором були предметом дослідження по цивільних справі №207/765/23 з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, в яких ухвалено судові рішення, що набрали законної сили, тому, суд вважає, що провадження у справі в цій частині слід закрити на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Тому позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволенню не підлягають, провадження у справі слід закрити.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати на сплату судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 255, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діжи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Судові витрати на сплату судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя Т.Ю. Погребняк