ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7272/23 Номер провадження 22-ц/814/2064/24Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Індутного-Шматька Станіслава Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2024 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2018 року у справі 3 554/9234/17, провадження №2/554/424/2018, стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/8 частини від усіх доходів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 06.02.2018 рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/9234/17, провадження №2/554/424/2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.11.2017 року до повноліття дитини. Стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 22.11.2017 року до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до 12.02.2019.

03.04.2018 року Октябрським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист у зазначеній справі.

25.01.2010 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі № 619/5193/14-ц, провадження № 6/619/118/14, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з 18.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

13.11.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист у зазначеній справі.

Вважав, що оскільки на його утриманні знаходиться дві дитини від різних шлюбів, яких він зобов`язаний утримувати, то розмір аліментів, визначений рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2018 року у справі №554/9234/17, провадження №2/554/424/2018, підлягає зміні з 1/4 частини на 1/8 частину від усіх доходів.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено за недоведеністю.

Адвокат ОСОБА_6 , представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач має на утриманні двох дітей від різних шлюбів та сплачує аліменти на їх утримання, а тому зменшення розміру стягнення аліментів саме по рішенню Октябрського районного суду у справі № 554/9234/17 від 06.02.2018, до 1/8 частини від усіх доходів, є розумним, справедливим та не суперечить нормам матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25.01.2010 у справі № 619/5193/14-ц, провадження № 6/619/118/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з 18.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

13.11.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист у зазначеній справі.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2018 у справі № 554/9234/17, провадження №2/554/424/2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.11.2017 року до повноліття дитини. Стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 22.11.2017 року до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до 12.02.2019.

03.04.2018 року Октябрським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист у зазначеній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обидва батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Рішеннями судів з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі меншому ніж сімдесяти відсотків, позивач безпідставно звертається до суду з вимогами про зменшення аліментів, призначених рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2018 року, оскільки вказане рішення ухвалено судом з урахуванням всіх обставин, в тому числі і з урахуванням рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.01.2010 року, яке було винесено раніше. Позивачем не надано докази та не підтверджені підстав для зменшення аліментів у відповідності до положень ст.192 СК України.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.

Частиною 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено наступне: «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19 прийшов до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів

Позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

З рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2018 року розміщеного на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/) вбачається, що відповідач ( ОСОБА_1 ) знав про наявність позову про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 і подав заяву про розгляд справи за його відсутності, фактично погоджуючись з задоволенням позовних вимог і знаючи про наявність рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.01.2010 року.

Тобто ОСОБА_1 у межах розгляду справи № 554/9234/17 не скористався своїм правом заперечувати проти позову з наданням відповідних доказів з урахуванням того, що на той час вже мав двох дітей, і погодився сплачувати аліменти на утримання їх обох по частині від свого доходу.

З наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, також не можливо встановити, що в ОСОБА_1 відбулись зміни в бік погіршення матеріального стану, або зміни сімейного стану після 06 лютого 2018 року (дата винесення судом рішення про стягнення аліментів), погіршення або поліпшення здоров`я. Лише факт стягнення з позивача аліментів на обох дітей.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Слід звернути увагу, що зменшення розміру стягуємих аліментів за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.02.2018 року порушить право рівності обох дітей на утримання.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних доказів виникнення після 06 лютого 2018 року (дата винесення рішення про стягнення з позивача аліментів) обставин, передбачених ст.192 СК України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні висновки по суті заявлених вимог, у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів. Отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Індутного-Шматька Станіслава Миколайовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов