Справа № 199/2021/24
(2/199/1638/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Скрипник О.Г.

при секретарі судового засідання: Циганок К.С.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представник відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 1990 року, від шлюбу мають двох повнолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони зареєстровані та проживають за однією адресою, але живуть у різних кімнатах 14 років. Тобто вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено через брак порозуміння та відсутність спільних поглядів щодо подальшого розвитку їх подружнього життя й вирішення побутових питань, у зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали, просили шлюб розірвати.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву заперечувати проти розірвання шлюбу, просили надати строк для примирення з позивачем не менше 6 місяців, мотивуючи заяву тим, що сторони проживають у шлюбі вже більше 30 років, мають спільних дітей, у зв`язку із чим відповідач має бажання зберегти сім`ю та спільний побут.

Позивач заперечував проти надання строку на примирення з відповідачем, посилаючись на те, що сторони припинили шлюбні відносини більше десяти років тому, спільного побуту та неповнолітніх дітей не мають, а клопотання відповідача про надання строку на примирення вважає таким, що спрямовано на затягування розгляду справи, та призводить до порушення прав позивача, а саме примушення до шлюбу з відповідачем.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 09 червня 1990 рокуІндустріальним районним відділом РАГС Дніпропетровського виконавчого комітету, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи.

У судовому засіданні 25 квітня 2024 року ухвалою суду було відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про надання строку на примирення сторін.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач стверджує, що між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння, поваги та любові, шлюбні відносини та спільне проживання між сторонами фактично припинені. Спір про поділ майна між сторонами у справі на даний час відсутній.

Беручи до уваги, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, проживає окремо (хоча і зареєстровані за однією адресою), спір стосовно спільного майна подружжя на теперішній час відсутній, а примирення неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати.

Керуючись ст. 112 СК України, ст. ст. 263 - 265, 274 - 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , зареєстрований Індустріальним районним відділом РАГС Дніпропетровського виконавчого комітету 09 червня 1990 року, актовий запис № 504.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк із дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя О.Г. Скрипник