ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4765/23

Провадження № 22-ц/4820/696/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року, суддя Стаднічук Н.Л., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні,

встановив:

В листопаді 2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал», на його правонаступника - ТОВ «Дебт Форс», у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису 6604, вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В. 06.04.2021 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

В обґрунтування заяви вказало, що на виконанні у приватного виконавця Банадиги В.В. перебуває виконавче провадження №66437394, відкрите на підставі виконавчого напису №6604, вчиненого 06.04.2021 року приватним нотаріусом Личуком Т.В. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

08.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено договір №08-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в том числі за кредитним договором №AG2191513, укладеним із ОСОБА_1 .

В подальшому право вимоги за вказаним договором було відступлене 09.05.2023 року ТОВ «Дебт Форс» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного з ТОВ «Кампсіс Фінанс».

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції вказав на те, що заявником до суду надано докази на підтвердження тієї обставини, що він є правонаступником ТОВ «Вердикт капітал» у зобов`язанні за кредитним договором №AG2191513 в сумі 8574,68 грн., в той час як виконавче провадження №66437394 щодо боржника відкрито на виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №AG2191513 від 23.03.2019 року в сумі 7067,78 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1500 грн., тобто в іншому зобов`язанні.

В апеляційній скарзі ТОВ «Дебт Форс» просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування скарги зазначило, що сума боргу ОСОБА_1 , зазначена у виконавчому провадженні, не впливає на обґрунтованість вимог щодо заміни сторони у ньому, оскільки кредитний договір та виконавчий документ залишаються одними і тими.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про судове засідання були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 09.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66437394 з виконання виконавчого напису №6604, вчиненого 06.04.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 8567,78 грн. Вказана заборгованість виникла за кредитним договором №AG2191513 від 23.03.2019 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 . Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Дінеро» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №22-08/19 про відступлення права вимоги від 22.08.2019 року. Сума заборгованості складає 7076,78 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1500 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 5).

Відповідно до договору №08-02/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 08.02.2023 року, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Кампсіс фінанс», останнє набуло права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за кредитним договором №AG2191513, боржником за яким є ОСОБА_1 , на суму заборгованості 8574,68 грн., в тому числі за основним зобов`язанням 2800 грн., за процентами 2874,68 грн., за пенею 2900 грн.

Згідно з договором №09-05/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.05.2023 року, укладеним між ТОВ «Кампсіс фінанс» і ТОВ «Дебт Форс», останнє набуло права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 , за кредитним договором №AG2191513 на суму заборгованості 8574,68 грн., в тому числі за основним зобов`язанням 2800 грн., за процентами 2874,68 грн., за пенею 2900 грн.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положеннями статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих листів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні,у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №2-230/11 (провадження№61-46230св18),та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження №61-12076св18), постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі №148/809/14-ц (провадження №61-14577св21).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи і заміна її новим кредитором у справі, що проводиться відповідно до статті 55 ЦПК України, згідно з якою, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Постановою від 12.10.2022 року у справі №183/4196/21 Велика Палата Верховного Суду встановила, що оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Поряд з цим, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено примусове виконання рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 у зв`язку із відступленням на користь товариства вимог за кредитним договором №AG2191513 від 23.03.2019 року, раніше укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ ФК «Дінеро».

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви не врахував, що при заміні сторони у виконавчому провадженні, сума заборгованості, яка підлягає стягненню на підставі виконавчого документа, яким є виконавчий напис нотаріуса Личука Т.В., не змінилася, і до нового стягувача, ТОВ «Дебт Форс», переходять усі права і обов`язки вибулого стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал» у відповідному об`ємі.

Зазначена в договорах про відступлення прав вимог сума заборгованості, що становить 8574,68 грн., та є більшою, ніж стягнута згідно з виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості в розмірі 7076,78 грн., не свідчить про те, що зобов`язання, право вимоги за яким було відступлено заявнику є іншим, оскільки стягувач не позбавлений був права нараховувати заборгованість згідно з умовами укладеного договору №AG2191513 від 23.03.2019 року і в подальшому, незважаючи на факт пред`явлення виконавчого документа до виконання в певній його частині.

Суд не в повній мірі дослідив обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана ухвалу суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задовольнити.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому проваджені №66437394 від 09.08.2021 року, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича №6604 від 06.04.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, з вибулого Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал», на його правонаступника, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова