Справа № 342/426/24
Провадження № 2/342/303/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , жителів АДРЕСА_1 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер тато позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за законом, ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори С.В. Капріян. Розглянувши подані ним документи, державний нотаріус прийняла рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки спадкове будинковолодіння зареєстроване як колгоспний двір, без визначення часток між співвласниками. Справді, право власності на вищевказаний житловий будинок підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння, видане виконкомом Городенківської районної ради Івано-Франківської області 20 серпня 1988 року. Згідно вказаного документу господарство АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Така ж інформація підтверджуться довідкою Сороківського старостинського округу. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими всі члени сім`ї: ОСОБА_4 , 1942 р.н. (тато позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкодавець; ОСОБА_5 , 1932 р.н. (мама позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_1 , 1966 р.н., позивач, ОСОБА_2 , 1971 р.н., відповідач, дружина позивача, ОСОБА_3 , 1990 р.н., відповідач, син позивача. З часу народження ОСОБА_1 проживав з батьками за вищевказаною адресою однією сім`єю, вони вели спільне господарство та мали спільний побут. Після їх смерті позивач продовжує добросовісно та безперервно володіти й відкрито користуватися даним нерухомим майном разом із земельною ділянкою: обробляє землю та сплачує земельний податок, доглядає за будинком та утримує його в належному стані, неодноразово робив, як поточний, так і капітальний ремонти. Тобто, фактично ОСОБА_1 вступив в управління спадковим майном, але на сьогоднішній день не може належним чином реалізувати своє спадкове право за законом на нього через обставини, вказані в Постанові нотаріуса.

27 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24 квітня 2024 року о 09.00 год.; витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 , 1942 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сороки Городенківського району Івано-Франківської області та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкових справ, надати відомості про їх відсутність.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності за кожним на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що до спадщини ОСОБА_4 входить будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Підставою для звернення до суду із таким позовом стала відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки спадкове будинковолодіння зареєстроване, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити частку спадкодавця у ньому. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнають частково. Аналізуючи документи, подані позивачем за первісним позовом, станом на 15 квітня 1991 року (на час припинення існування колгоспного двору) в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими всі члени їх сім`ї: ОСОБА_4 , 1942 р.н. спадкодавець), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , 1932 р.н. (дружина спадкодавця), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_1 , 1966 р.н., позивач первісного позову, ОСОБА_2 , 1971 р.н., відповідачка за первісним позовом, ОСОБА_3 , 1990 р.н., відповідач за первісним позовом. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, всім членам колгоспного двору належать рівні частки по 1/5 будинковолодіння за вищевказаною адресою. На їх думку, ОСОБА_1 має оформити право власності на 2/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті своїх батьків та на 1/5 частину, як член колишнього колгоспного двору. Всього йому мало б належати 3/5 частки спадкового господарства за вищевказаною адресою. А вони (позивачі за зустрічною позовною заявою) претендують на частки, як члени колгоспного двору по 1/5 кожному.

Ухвалою від 16 квітня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/426/24, провадження № 2/342/350/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (справа №342/426/24, провадження № 2/342/303/2024), присвоєно об`єднаній справі №342/426/24, провадження № 2/342/303/2024.

24 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 16 травня 2024 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 16 травня 2024 року не з`явилися.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подав заяву, в якій просив судовий розгляд справи проводити без нього; позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 , підтримує в повному обсязі.

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду подали заяви, в яких просили судовий розгляд справи проводити без них; вимоги зустрічної позовної заяви про визнання права власності на частку в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , підтримують в повному обсязі.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 20 серпня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 року, в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованими в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Дане домоволодіння в цілому зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №172 від 20.08.1988.

Спадковий житловий будинок знаходиться по адресу АДРЕСА_1 ; вулиця «Чкалова» переіменована на «Вірва»; нумерація будинків не змінювалася, що доводиться довідкою № 19-58 від 18.03.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 370403079 від 19.03.2024 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За житловим будинком по адресу АДРЕСА_1 зареєстрована земельна ділянка 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що доводиться довідкою № 19-91 від 29.04.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1990 р., господарські будівлі та споруди - в 1980 та 1991 роках.

Згідно Висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП ОСОБА_6 на підставі договору № 01229/С від 15.03.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 15.03.2024 становить - 236 810 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопій господарських книг Сороківської сільської ради Городенківської районної ради, наданих Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві, суспільна група якого «к-пна», були зареєстровані:

-за 1983-1985 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , голова сім`ї, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина, місце роботи та посада колгосп ОСОБА_7 , свинарка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син, вибув в Одеську область, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син;

-за 1986-1990 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , голова сім`ї, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина, місце роботи та посада колгосп Л.Мартовича, телятниця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , невістка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , внук;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , голова сім`ї, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , невістка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , внук, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , внук.

Станом на 15.04.1991 проживали і були зареєстровані по адресу: АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 , 1942 р.н., голова, ОСОБА_5 , 1932 р.н., дружина, ОСОБА_1 , 1966 р.н., син, ОСОБА_2 , 1971 р.н., невістка, ОСОБА_3 , 1990 р.н., внук, що доводиться довідкою № 27/19 від 19.02.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної власності належав по 1/5 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 79 років у с.Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, про що 14 червня 2012 року складено відповідний актовий запис № 6, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14.06.2012 виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України).

В житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чоловік; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , невістка; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , онук; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , онук; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , онук, що стверджується довідкою № 19-56 від 18.03.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , доводиться копією свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_2 , виданого 02 квітня 1985 року.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_5 , які прийняли спадщину після її смерті, є її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 .

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1060/01-16 від 18.04.2024 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76655169 від 17.04.2024, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заведена.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Як встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_5 кожний по 1/10 (1/2 від 1/5) частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак не оформлено документи про спадкування.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років у с.Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, про що 29 червня 2017 року складено відповідний актовий запис № 10, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 29.06.2017 виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

В житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , невістка; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , онук; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , онук; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , онук, що стверджується довідкою № 19-56 від 18.03.2024, виданою Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після його смерті, є його син ОСОБА_1 (позивач/відповідач за зустрічним позовом).

Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 529/2017 (номер у Спадковому реєстрі 61769932), заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , про прийняття спадщини за законом від 15.12.2017, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

До складу спадщини ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , входить 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 : 1/5 (2/10) частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/10 частина успадкована ним після смерті дружиниОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не оформлено документи про спадкування.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , державний нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 березня 2024 року за № 722/02-31.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частині кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що: спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли в рівних частках спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ; спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки2/10 (1/5) частка даного житлового господарства належала йому як колишньому члену колгоспного двору, 1/10 частина успадкована ним після смерті матері ОСОБА_5 , 3/10 частина успадкована ним після смерті батька ОСОБА_4 . В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позовОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного двору, членом якого вона була;

- зустрічний позовОСОБА_3 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного двору, членом якого він був.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_16 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_17 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом)ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Зареєстроване місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом)ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 27.05.2024.

Суддя: Федів Л. М.