ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2154/23 Номер провадження 22-ц/814/1206/24Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія « КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь 7084,48 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та понесені судові витрати у сумі 2684,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 19.07.2019 року між ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_2 було укладено Договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АО-3526574, яким забезпечено транспортний засіб "Renault Magnum 440", д.р.н. НОМЕР_1 .

22.06.2020 року о 08 год 10 хв в Запорізькій області смт Комиш Зоря вул. Польова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Renault Magnum 440", д.р.н. НОМЕР_1 з причіпом "Janmil", д.р.н. НОМЕР_2 , здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_3 , та поїхав з місця ДТП, чим порушив п. 2.10 а ПДР України. Зазначає, що внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_3 з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля "Renault Magnum 440", д.р.н. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", згідно поліса № АО-3526574. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП визнано відповідача, що підтверджується постановами Миргородського міськрайонного суду Полтавської області по справах № 538/1587/20 від 28.09.2020 року та № 538/1588/20 від 28.09.2020 року.

Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № АО-3526574, на підставі страхового акту № 67 від 26.06.2020 року заяви про стархове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_3 складає 7084,48 грн. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_3 в сумі 7084,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР064952 від 01.07.2020 року. Виходячи з цього, просить позов задовольнити.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржило Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Скарга мотивована тим , що рішення ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те , що згідно положень ст.38 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , якщо водій після скоєння ДТП за його участі самовільно залишив місце пригоди , страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу.

За таких обставин , позивач має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 на суму 7 084,48 грн., оскільки останній покинув місце ДТП.

Крім іншого скаржник вказує, що місцевим судом поверхнево було досліджено постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавсько ї області про закриття провадження по адміністративним справам , адже закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення , не є реабілітуючою обставиною.

Скаржник просить скасувати рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року, та ухвалити нове про задовлення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу дор суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.07.2019 року між ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_2 було укладено Договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АО-3526574, яким забезпечено транспортний засіб "Renault Magnum 440", д.р.н. НОМЕР_1 .

22.06.2020 року о 08 год 10 хв в Запорізькій області смт Комиш Зоря вул. Польова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Renault Magnum 440", д.р.н. НОМЕР_1 з причіпом "Janmil", д.р.н. НОМЕР_2 , здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_3 , та поїхав з місця ДТП, чим порушив п. 2.10 а ПДР України, що встановлено постановою судді Миргородського міськрайсуду Полтавської області від 28.09.2020 року.

Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № АО-3526574, на підставі страхового акту № 67 від 26.06.2020 року заяви про стархове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_4 7084,48 грн.

Відповідно до умов договору страхування ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_3 в сумі 7084,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР064952 від 01.07.2020 року.

За змістом статей 15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з частинами1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини 1статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістомстатті 993 ЦК Українитастатті 27 Закону України «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК Українитастатті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, істаття 993 ЦК Українитастаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗакону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених устатті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбуліЗакону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини 1статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цьогоЗакону.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У справі, яка розглядається в апеляційному порядку, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частини 2статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно достатті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»- виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вірно пред`явило вимогу до ОСОБА_1 , як винної в ДТП особи, про стягнення на свою користь 7 084,48 грн. відповідно до вимог статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 727/182/21.

Слушними є доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення збитків з ОСОБА_1 , хоча районним судом і зазначено , що вина ОСОБА_1 у вказаному ДТП не встановлена, а провадження закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП та у мотивувальній частині рішення не визначено особу, винувату у ДТП, колегія суддів зазначає наступне.

За частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У пункті 7 частини першої статті 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 вказано про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1статті 247 КУпАПчерез відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченихстаттею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18,. від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц

Відтак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2020 року по справі №538/1587/20 , №538/1588/20 , що набрали законної сили, не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 2.10 та 10.9 ПДР України, про що складено протоколи про адміністративне правопорушення, а також, що такі дії мали наслідком ДТП 22 червня 2020 року.

Апеляційний суд вважає, що така постанова за своєю суттю є доказом наявності у діях водія відповідача протиправної поведінки у вигляді порушення ним Правил дорожнього руху.

Так , згідно ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , регресний позов страховиком може бути подано і з підстави якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

У справі , що переглядається , позивачем надано докази , що підтверджують факт залишення ОСОБА_1 місця пригоди , а саме постанови від 28 вересня 2020 року про закриття провадження у справі про адмінправопорушення, згідно яких за подіями, що сталися 22 червня 2020 року , протокол про адміністративне правопорушення складено 18 серпня 2020 року. Згідно пояснень потерпілого щодо події ДТП , ОСОБА_1 покинувши місце події на звернення потерпілого погодився на виклик поліції за фактом вчинення дорожноь-тарнспортної пригоди.

У зв`язку з цим, розглядаючи справу, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що протиправна поведінка водія транспортного засобу "Renault Magnum 440", д.р.н. НОМЕР_1 з причіпом "Janmil", д.р.н. НОМЕР_2 , у вигляді недотримання ним Правил дорожнього рухуУкраїни, а саме вимог пунктів 2.10, 10.9 , також презюмується і під час з`ясування обставин заподіяння діями цієї особи шкоди.

А відтак, апеляційний суд вважає хибними висновки суду першої інстанції на яких грунтується оскаржуване рішення, що не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності застаттею 124 КУпАП свідчить про недоведеність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбаченихстаттею 38 КУпАП, можливе за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення; закриття адміністративного провадження не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт заподіяння матеріальної шкоди особою в скоєнні ДТП.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України«Про оцінкумайна,майнових правта професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Як вбачається із матеріалів справи, розмір матеріальних збитків, заподіяних потерпілому від адміністративного правопорушення підтверджуються Розрахунком суми страхового відшкодування №67 від 26 червня 2020 року згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Chevrolet Aveo", д.р.н. НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 7084,48 грн., страховим актом №67 від 26 червня 2020 року згідно якого за платіжною інструкцією №0410001 від 01 липня 2020 року було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 7084,48 грн .

Таким чином, позивачем доведений факт заподіяння шкоди та її розмір, а відповідачем такі обставини не спростовані.

Відтак , позов ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає задоволенню, а рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року скасуванню .

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Узв`язку із вказаними положеннями з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 367, 374 , 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства "Українська страхова «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 7 084 грн. 48 коп., шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія " КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП " судовий збір на подання позовної заяви в сумі 2 684 грн., та 4 026 грн., за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя : В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов