Справа № 450/5410/23 Провадження № 2/450/376/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 1000 доларів США, що станом на день подання позову становить 36 365, 90 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка на підставі розписки від 17 січня 2019 року передала відповідачці в тимчасове користування грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що на момент подання позову згідно курсу НБУ становить 36350, 90 гривень. Згідно умов договору відповідачка зобов`язувалась повернути кошти до 17 липня 2019 року. Однак, після настання 17 липня 2019 року відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов`язання, передбачені договором щодо повернення позики та ігнорує вимоги позивачки щодо повернення суми позики, і на момент подачі позову не виконала свій обов`язок, порушивши строки повернення коштів. У зв`язку із прострочення відповідачем терміну виконання зобов`язання, також неможливості вирішення спору у позасудовому порядку, позивачка змушена звертатись до суду з даним позовом, який просить суд задоволити.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак її представник просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, будучи належним чином повідомленою про місце та час судового розгляду .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.01.2019 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 ) отримала від позивачки ОСОБА_2 1000 доларів США, зобов`язуючись повернути такі 17.07.2019 року.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано: «У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.

На підтвердження передачі грошей відповідач склала розписку 17.01.2019 року про те, що вона отримала від позивачки 1000 доларів США, що засвідчено підписом ОСОБА_3 , оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні.

Отже, відповідач прийнявши на себе зобов`язання повернути позивачці 1000 доларів США, зобов`язана виконати відповідне зобов`язання в порядку та у строк, що вказаний в розписці, а саме 17.07.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сума боргу за договором позики станом на момент подачі позовної заяви до суду відповідачем не повернута.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких доказів, які б спростовували суму боргу за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено.

Таким чином, вимогу позивача про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 1000 доларів США, що станом на день подання позову становить 36 365, 90 грн., слід задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача слід задоволити у повному обсязі, з відповідача на його користь слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 073, 60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задоволити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) борг за договором позики у розмірі 1000 доларів США, що станом на день подання позову становить 36 365, 90 (тридцять шість тисяч триста шістдесят п`ять гривень 90 копійок) гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 22.04.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук