Провадження № 2/760/5552/24
Справа № 760/419/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ9

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації /далі - Солом`янська РДА в м. Києві/ (; адреса: 03020, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41; e-mail: ) про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

05.01.2024 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом позивача, в якій він просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Солом`янської РДА в м. Києві, що полягає у відмові взяти ОСОБА_1 на квартирний облік;

- зобов`язати Солом`янську РДА в м. Києві прийняти рішення про взяття ОСОБА_1 на квартирний облік.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично матеріали позову передано судді по реєстру 10.01.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.01.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2024 у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Доводи позову

В обґрунтування позовних вимог вказується, що позивач є дитиною, позбавлений батьківського піклування, що підтверджується розпорядженням № 428 від 09.04.2009 Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації.

Зазначається, що з червня 2009 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, як вказує позивач, він постійно проживає в сім`ї опікуна, ОСОБА_2 , яку відповідач призначив розпорядженням № 1147 від 28.09.2009, в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області.

Зі слів позивача, крім нього в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано ще 7 осіб, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва. Загальна площа, зазначеної квартири становить 47,43 кв.м, житлова площа - 30,90 кв.м, не приватизована, власником особового рахунку цієї житлової площі є громадянин, який не є родичем позивача.

Як вказується у позові, позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття на квартирний облік.

Позивач зауважує, що листом від 21.09.2023 відповідач повідомив, що «… згідно із ст. 46 Житлового кодексу України та підпунктом 3 пункту 46 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, поза чергою жилі приміщення надаються дітям-сиротам та дітям, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла та неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення. З 2009 року зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 . Враховуючи вищенаведене підстав для відключення Вас в позачергові списки на отримання житла немає».

У позові наголошується, що позивач є дитиною, позбавленою батьківського піклування і зареєстрований у квартирі, в якій на кожного зареєстрованого припадає 3,86 кв.м. жилої площі, що на думку позивача, свідчить про те, що він є особою, яка потребує поліпшення житлових умов.

Як стверджується в позові, відповідачу надавалась заява та інші необхідні документи про взяття позивача на облік потребуючих поліпшення житлових умов.

На думку позивача, відповідач зобов`язаний був прийняти рішення у місячний строк з дня подання позивачем необхідних документів.

Щодо правової позиції відповідача

19.02.2024 до суду від представника Солом`янської РДА в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову (а.с. 29-34).

Як стверджується у відзиві, розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.09.2009 № 1147 призначено опікуна над малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має статус дитини сироти, позбавленої батьківського піклування.

Зазначається, що позивач з 2009 року зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 , житловою площею 30,90 кв.м., де зареєстровано 8 осіб.

При цьому, зауважується, що квартира знаходиться на контролі органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

У відзиві наголошується, що 21.08.2023 позивач звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про зарахування його на квартирний облік, як дитину сироту.

Відповідач вважає, що оскільки позивач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 та зберігає за собою право користування вищевказаною квартирою, підстав для включення його в позачергові списки на отримання житла немає.

Разом з тим, у відзиві зауважується, що п.п. 2, 5 постанови виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів і Президії Київської міської ради профспілок від 30.04.1991 № 234 встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визначаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв.м.

Крім того, вказується, що середній рівень забезпеченості громадян у м. Києві жилою площею встановлено чинним законодавством України в розмірі 9 кв.м. на одну особу.

Як стверджується у відзиві, у разі повторного звернення, позивача можливо зарахувати на квартирний облік тільки на загальних підставах.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

За змістом копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце народження: місто Київ; батько - ОСОБА_3 ; мати - ОСОБА_4 , громадянка України; про що 13.08.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 19 /а.с. 10/.

Згідно з повідомленням Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, відомості про батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в актовий запис були внесені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 13).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується розпорядженням Солом`янської РДА в м. Києві від 09.04.2009 № 428 (а.с. 8-9).

Відповідно до розпорядженням Солом`янської РДА в м. Києві від 28.09.2009 № 1147 опікуном над малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , призначено ОСОБА_2 (а.с. 14-15).

З наданої позивачем довідки № 1560, виданої структурним підрозділом ВСП «Відрадненський» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані 6 осіб, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (власник ос. рахунку) - з 16.06.1994, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочка) - з 18.04.1995, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (колишня дружина) - з 17.11.1994, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (син дружини) - з 08.02.2007, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син дружини) - з 10.07.2008, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син дружини) - з 12.06.2009 (а.с. 11).

Разом з тим, за змістом вказаної довідки житлова площа вказаної квартири: 30,90 кв.м., загальна площа: 47,43 кв.м., кімнат: 2; форма власності: «неприватизована».

На а.с. 47 міститься копія витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, з якої вбачається, що станом на 22.08.2023 за адресою: АДРЕСА_5 реєстровані 8 осіб, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 16.06.1994; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - з 17.11.1994; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 08.06.1995; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - з 08.02.2007; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - з 10.07.2008; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 12.06.2009; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - з 06.10.2011, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - з 16.02.2023.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.08.2023 звернувся до заявою (реєстраційний № 114) про прийняття на квартирний облік до Солом`янської РДА в м. Києві (а.с. 40-47)

За змістом листа Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 21.09.2023 (а.с. 7), викладено наступне:

«У Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації розглянуто Вашу заяву, щодо зарахування на квартирний облік.

Повідомляємо, що згідно зі статтею 46 Житлового кодексу України та підпунктом 3 пункту 46 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та надання їм жилих приміщень в Українській PCP» затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP та Української республіканської ради професійних спілок від 1 І грудня 1984 року № 470, поза чергою жилі приміщення надаються дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення.

Ви з 2009 року зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищенаведене, підстав для включення Вас в позачергові списки на отримання житла немає.

Водночас повідомляємо, що при повторному зверненні Ви можете бути зараховані на квартирний облік на загальних підставах.»

До позовної заяви також долучено копії: паспорту ОСОБА_1 (а.с. 5); картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (а.с. 6); виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації (а.с. 37-38).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ч. 1 ст. 379 Цивільного кодексу України).

Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік (ст. 43 Житлового кодексу України /далі - ЖК України/).

Перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтями 45, 46 ЖК України.

За змістом ст. 46 ЖК України поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09. 2008 № 866 затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (далі - Порядок № 755).

У разі коли в дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, відсутнє житло, яке належить їй на праві власності (користування), або повернення до нього неможливе, після досягнення дитиною 16-річного віку служба у справах дітей за місцем походження або проживання дитини чи за місцем обліку такої дитини як внутрішньо переміщеної особи з урахуванням її бажання подає органу опіки та піклування документи дитини, необхідні для взяття її на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і на соціальний квартирний облік.

Орган опіки та піклування за місцем походження або проживання дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, чи за місцем обліку такої дитини як внутрішньо переміщеної особи у разі відсутності у неї житла після закінчення (припинення) її перебування під опікою, піклуванням, у прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі охорони здоров`я, освіти, іншому закладі або іншій установі, в яких проживають діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування, позачергово забезпечує її житловим приміщенням (п. 64 Порядку № 866).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються зокрема щодо житлового забезпечення таких дітей після завершення їх виховання в різних формах влаштування після досягнення ними 18-річного віку, якщо вони не мають свого житла відповідно до житлових нормативів або мають житло з характеристиками, нижчими за встановлені житлові нормативи.

Відповідно до ст. 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Разом з тим, рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

За змістом ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після завершення перебування у відповідних закладах, дитячих будинках сімейного типу, прийомних сім`ях або завершення строку піклування діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, а також особи з їх числа протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного жилого приміщення для постійного проживання.

Перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, на соціальному квартирному обліку не є підставою для відмови їм у взятті на квартирний облік або зняття з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, чи обліку осіб, які мають право на отримання житла (пільгових кредитів на будівництво і придбання житла) за державними житловими програмами для окремих категорій громадян, визначених законодавством.

Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.

Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України.

Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам.

Забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа впорядкованим житлом або, за їхнім бажанням, - грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення 23 років не втрачають право на позачергове отримання благоустроєного жилого приміщення або соціального житла до надання їм благоустроєного жилого приміщення для постійного проживання або, за їхнім бажанням, - грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, за умови перебування у встановленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або соціальному квартирному обліку на момент досягнення 23-річного віку.

Згідно з п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 № 265, якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) /далі - Порядок № 265/, батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати/зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

У разі коли особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та відображається в декларації під час її формування. Згода власника (співвласників) житла не вимагається у разі декларування місця проживання дітей віком до 18 років за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їх батьків або інших законних представників чи одного з них (п. 11 Порядку № 265).

У разі влаштування дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, до закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, дитячого будинку сімейного типу, прийомної сім`ї місце проживання такої дитини реєструється за адресою закладу, дитячого будинку сімейного типу, житла проживання прийомної сім`ї /п. 44 Порядку № 265/.

Подання заяви про реєстрацію місця проживання або зміну місця проживання дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, покладається на органи опіки та піклування за місцем проживання такої дитини /п. 45 Порядку № 265/.

Суд звертає увагу на те, що аналіз законодавства свідчить про те, що наявність зареєстрованого місця проживання не завжди свідчить про фактичну наявність можливості проживати за відповідною адресою та наявність у особи житла, придатного для проживання.

На виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. (ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Місцева державна адміністрація, зокрема, здійснює заходи щодо ведення в установленому порядку єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов (п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду (ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

За змістом ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень затверджені постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила № 470).

Квартирний облік, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності. Рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень приймаються за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті у складі голови або заступника голови виконавчого комітету (голова комісії), представника профспілкового органу (заступник голови комісії), депутатів Ради, представників громадських організацій, трудових колективів. Склад комісії затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради. З питань, що розглядаються, комісія підготовляє пропозиції і вносить їх на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради (п. 3 Правил № 470).

Рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень можуть бути оскаржені до виконавчого комітету вищестоящої Ради (п. 6 Правил № 470).

Голови виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів, керівники підприємств, установ, організацій та голови профспілкових комітетів несуть персональну відповідальність за стан квартирного обліку і правильність надання жилих приміщень. Особи, винні у порушенні порядку взяття громадян на квартирний облік, зняття з обліку і надання громадянам жилих приміщень, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством (п. 7 Правил № 470).

Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (п. 15 Правил № 470).

Заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, сільському голові (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) за місцем проживання громадян (у випадку, передбаченому абзацом четвертим пункту 8 цих Правил, - за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб) та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу або іншому громадському об`єднанню (організації) за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік (п. 18 Правил № 470).

Попередній розгляд заяв про взяття на квартирний облік у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів провадиться громадською комісією з житлових питань при виконавчому комітеті, а на підприємстві, в установі, організації - комісією по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету. Вказані комісії перевіряють житлові умови громадян і про результати перевірки складають акт. Заяви і матеріали перевірки житлових умов громадян розглядаються на засіданні відповідної комісії, яка вносить свої пропозиції виконавчому комітетові місцевої Ради або адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілковому комітетові. На засідання комісії при необхідності запрошується заявник (п. 19 Правил № 470).

Громадяни беруться на квартирний облік:

за місцем проживання - рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів;

за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу.

Рішення щодо взяття на квартирний облік повинно бути винесене у місячний строк з дня подання громадянином необхідних документів.

Якщо на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради або адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілкового комітету буде внесено пропозицію про відмову у взятті на облік, на засідання вказаних органів запрошується заявник (п. 20 Правил № 470).

У рішенні виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або у спільному рішенні адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілкового комітету, які розглядали заяви громадян, вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстава для взяття на облік, вид черговості надання жилих приміщень (загальна черга, в першу чергу), а при відмові у взятті на облік - підстава відмови.

Про прийняте рішення виконавчий комітет місцевої Ради, адміністрація підприємства, установи, організації направляють заявникові письмову відповідь з повідомленням відповідно дати взяття на облік, виду і номера черги або підстави відмови у задоволенні заяви (п. 19 Правил № 470).

Суд зауважує, що лист від 21.09.2023 Солом`янська РДА в м. Києві в контексті наведених норм законодавства не є рішенням органу прийнятим в установленому законом порядку та з дотриманням процедури щодо вирішення питання про взяття на квартирний облік.

Разом з тим, відсутність рішення з відповідного питання, позбавляє позивача права на його оскарження.

Водночас, суд враховує наступне.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17.12.2004 у справі «Pedersen and Baadsgaard v. Denmark» (заява № 49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Частиною третьою статті 6 цього ж Закону визначено, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов:

1) дискреційне повноваження передбачено законом;

2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом;

3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;

4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

З огляду на зазначене, дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.

Характерними ознаками адміністративного розсуду (дискреції) є: 1) реалізація дискреційних повноважень має відповідати принципу верховенства права; 2) їх здійснення можливе лише у разі відсутності єдиного можливого варіанту поведінки; 3) суб`єкти владних повноважень мають можливість вибрати оптимальний варіант поведінки з метою врегулювання певного кола суспільних відносин; 4) суб`єкти управлінської діяльності застосовують адміністративний розсуд відповідно до належної мети, без наявності власної вигоди та впливу сторонніх факторів.

Відповідний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 826/16911/18, від 26.05.2021 у справі № 824/266/20-а, від 08..07.2021 у справі № 160/1598/20, від 28.07.2021 у справі № 280/160/20, від 21.04.2021 у справі № 480/2675/20, від 20.05.2022 у справі № 340/370/21, від 26.10.2022 у справі № 640/30483/21, від 21.03.2023 у справі № 640/17821/21, від 01.05.2023 у справі № 540/913/21 та від 01.05.2023 у справі № 540/913/21.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально

Оскільки в межах даної справи встановлено, що Солом`янською РДА в м. Києві звернення позивача ( ОСОБА_1 ) від 22.08.2023 щодо зарахування на квартирний облік розглянуто без дотримання встановленого законом порядку, а суд не може підміняти інший орган державної влади та місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади або місцевого самоврядування, то позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача розглянути вказане звернення у встановлені законом порядку та строки.

Щодо інших вимог позову, то наразі не вбачається правових підстав для їх задоводення з огляду на передчасність.

Щодо розподілу судових витрат

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на результат розгляду справи та встановлені у ній обставини, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, сплачений ним за подання позовної заяви (а.с. 1).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію (; адреса: 03020, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41; e-mail: ) розглянути звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про зарахування на квартирний облік (від 22.08.2023 № 114) в установленому законом порядку та строки за результатами чого прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Стягнути з Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (; адреса: 03020, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41; e-mail: ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору сплаченого за подання позову.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич