УХВАЛА

02 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/71/22

провадження № 22-ц/4809/1780/24

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року у справі за позовом першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури в інтересах держави до Кетрисанівської сільської ради, ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання недійним рішення, скасування державної реєстрації, припинення речового права та встановлення порядку виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року у даній справі накладено, зокрема на ОСОБА_1 , штраф в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2684,00 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначає, що не знав паро існування оскаржуваної ухвали. Представник скаржника адвокат Бойко Я.Р. 30 жовтня 2024 року звернулась до Бобринецького відділу ДВС для ознайомлення з ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року та цього ж дня ознайомилась з оскаржуваною ухвалою. Просить звернути увагу, що з 04 листопада 2024 року по 13 листопада 2024 року адвокат Бойко Я.Р. перебувала на амбулаторному лікуванні, про що до суду надаються відповідні довідки.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Виходячи з викладеної процесуальної норми та враховуючи фактичні обставини справи, апеляційна скарга на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2023 року у даній справі мала бути подана у строк до 10 березня 2023 року включно.

Скаржником апеляційну скаргу подано 20 листопада 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано положеннями ст. 127 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи зі змісту ст. 354 ЦПК України клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обгрунтування поважності пропуску цього строку. При чому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ЦПК України не пов`язує право суду відносити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обгрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року в справі № 926/1037-б/15, від 14 червня 2022 року в справі № 904/3541/15).

Колегією суддів враховано, що чинне процесуальне законодавство, зокрема, ч. 2 ст. 358 ЦПК України не встановлює безумовного обов`язку суду поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу у будь-якому разі подання її особою, яка не була залучена до участі у справі. Скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строку оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обгрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку і у разі, коли відповідну апеляційну скаргу подано особою, не залученою до участі у справі. Разом з цим, неучасть у справі особи, яка звертається із скаргою з посиланням на те, що рішення у цій справі стосується її прав та інтересів, не є безумовною підставою визнання причин пропуску строку поважними та поновлення цього строку.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить, що подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, захищає її саме від передбаченої ч.2 ст. 358 ЦПК України безумовної відмови у відкритті апеляційного провадження (якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення), тобто незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, проте не звільняє вказану особу від обов`язку довести поважність причин попуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого іншими вищенаведеними нормами ЦПК України.

Пропущений строк на апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених скаржником підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність. За викладеного, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Зважаючи на викладене, надаючи оцінку наведеним скаржником доводам, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази вручення скаржнику копії ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження №76289488 від 14 жовтня 2024 року з примусового виконання оскаржуваної ухвали Бобринецького районного суду на поштову адресу ОСОБА_1 надійшла 18 жовтня 2024 року; 21 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бойко Я.Р. було укладено договір про надання правничої допомоги; з матеріалами виконавчого провадження №76289488, у тому числі - з оскаржуваною ухвалою, представник скаржника ознайомилась 30 жовтня 2024 року; апеляційна скарга подана 20 листопада 2024 року.

Викладене свідчить, що скаржник не має права на поновлення строку на підставі ч. 2 ст. 354 ЦПК України, оскільки відповідно до вказаної процесуальної норми та виходячи зі встановлених у справі обставин, суд мав поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції у випадку подання апеляційної скарги до 14 листопада 2024 року включно.

Інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року, як того вимагає ч. 3 ст. 354 ЦПК України, подана апеляційна скарга не містить.

При цьому, колегією судді не беруться до уваги доводи представника скаржника про її перебування на амбулаторному лікуванні з 04 листопада 2024 року по 13 листопада 2024 року, враховуючи наступне.

Відповідно до офіційного визначення амбулаторне лікування - організація медичної допомоги в медичному закладі хворим, що приходять у медичний заклад. Амбулаторне лікування - лікування, проведене на дому або при відвідуванні самими хворими лікувального закладу (на відміну від стаціонарного лікування, здійснюваного з поміщенням пацієнта в лікарню). Представник скаржника не перебувала на стаціонарному лікуванні, тобто не знаходилася у стані, який дійсно не дозволяв їй подати апеляційну скаргу у встановлені процесуальним законом строки.

Таким чином вказані доводи не є об`єктивними перешкодами чи труднощами, оскільки амбулаторне лікування, або знаходження на лікарняному представника скаржника не перешкоджало зверненню до суду з апеляційною скаргою в установлений законом строк.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 червня 2019 року, Верховного Суду у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 815/1175/17, від 20 лютого 2020 року у справі №560/3070/19, від 26 березня 2020 року у справі № 805/2688/18-а, від 27 серпня 2021 року у справі № 520/17941/2020 щодо критеріїв оцінки поважності пропуску звернення до суду у зв`язку із перебуванням особи на амбулаторному лікуванні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 640/16276/21, від 31 серпня 2023 року у справі № 340/6025/22.

Крім того, скаржник не був позбавлений можливості звернутися особисто з відповідною апеляційною скаргою або укласти договір про надання професійної правничої допомоги з іншим адвокатом та, як наслідок, здійснити реалізацію своїх прав та обов`язків, з дотриманням вимог ЦПК України.

Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №160/14919/22.

Таким чином, за встановленої відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції у даній справі, наразі у апеляційного суду відсутні підстави для поновлення скаржнику відповідного процесуального строку.

Водночас, наведене вище не перешкоджає скаржнику у відповідній заяві вказати інші обставини, які є реальними, непереборними та об`єктивно нездоланними на час сплину строку звернення до суду з апеляційною скаргою, а також надати відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Крім того, подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху також за наступного.

Вимоги до форму і змісту апеляційної скарги визначенні статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 зазначеної процесуальної норми в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

При цьому, ЦПК України не передбачає жодних виключень із наведених вимог для прийняття до розгляду апеляційної скарги, поданої не залученою до участі у справі особою.

Всупереч викладеному, в апеляційній скарзі скаржником взагалі не вказана передбачена процесуальним законом інформація про учасників даної справи.

Зазначене, у свою чергу, призвело до порушення скаржником вимог п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, яке полягає у ненаданні до суду копій (примірників) апеляційної скарги з доданими до неї документами для всіх учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) передбачено, що судовий збір за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі №752/7347/16-ц, постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 280/4372/18 за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до такої скарги особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, судом враховано, що апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу, не включено до переліку заяв та клопотань, за подання яких судовий збір не справляється (ч. 2 ст. 3 Закону).

Виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня 2024 року, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі скаржником мав бути сплачений судовий збір у сумі 605,60 грн (3028,00 грн х 0,2).

Разом з тим, доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі додані до скарги матеріали не містять. Не містить апеляційна скарга також і визначених законом підстав звільнення скаржника від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя Кропивницького апеляційного суду,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року,- залишити без руху.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а також докази на підтвердження відповідних доводів.

У разі невиконання вимог у встановлений строк або у випадку, коли вказані у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними, скаржнику буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до апеляційного суду:

- виправлену апеляційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог процесуального закону;

- копії (примірники) виправленої апеляційної скарги з доданими документами для всіх учасників справи;

- докази сплати судового збору у розмірі 605,60 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду

або

- навести визначені законом підстави звільнення скаржника від сплати судового збору.

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич