справа № 619/4675/23
провадження № 2/619/102/24
РІШЕННЯ

іменем України

22 травня 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Жорняк О.М., за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/4675/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі",

відповідач: ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача: ОСОБА_2 .

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період з 01.12.2018 по 01.12.2022 в сумі 37636,92 грн, абонентської плати 166,18 грн, а всього 37803,10 грн та судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу ОСОБА_1 , на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 13.04.2016 року № 525, належить нежитлові приміщення на 1-му поверсі, що розташоване у 3-х поверховому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 84,6 кв.м. Згідно з Законом України «Про теплопостачання» теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі - продажу. Регулювання відносин по постачанню теплової енергії, що призначена для купівлі - продажу відбувається Правилами користування тепловою енергією №1198, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007р., що конкретизують норми права загального характеру з метою регулювання поведінки суб`єктів правовідносин у певній галузі. Відповідно до статті 24 ЗУ «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. 15.11.2017 року у житловому будинку АДРЕСА_1 було встановлено теплолічильник, що підтверджується Відомостями обліку споживання теплової енергії (додані до позовної заяви). Розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався згідно показань приладів обліку, встановленого в житловому будинку. Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань (з урахуванням теплових втрат від наружної стіни будинку до місця установки приладу обліку відповідно до п. 7.2.43 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71), які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням (п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198), а між власниками житла пропорційно площам квартир (п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ гід 21.07.2005 № 630).

Відповідно до вимог вказаного нормативу, КП «Харківські теплові мережі» провели нарахування по о/р № НОМЕР_1 безпідставно спожитої теплової енергії за період з 01.12.2018 по 01.12.2022 у розмірі 23 269,02 грн без нарахування абонентної плати за послуги з постачання теплової енергії.

У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнано окремим тепловим вводом, КП Харківські теплові мережі не мають технічної можливості здійснити їх відключення.

12 жовтня 2023 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13 листопада 2023 року відповідачка ОСОБА_1 до суду письмовий відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити, обгрунтовуючи його тим, що 13 квітня 2016 року вона придбала у власність нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі -продажу від 13.04.2016 року № 525 та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно. Дане нежитлове приміщення не було підключено до централізованої системи опалення, а був газовий котел який виконував функції опалення, котрий з часом демонтували. Відповідач починаючи з квітня 2016 року і по наступний час використовує вищезазначене нежитлове приміщення, як склад. При володінні вищезазначеними нежитловими приміщеннями колишнім власником, так і нею, у них ніяких зобов`язань перед КП «Харківські теплові мережі» не виникало, самовільного підключення до системи мережі центрального теплопостачання не робили. 05 квітня 2021 року представниками КП «Харківські теплові мережі» складений акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 177/1920 № 177/1921, згідно якого система опалення нежитлових приміщень першого поверху є єдиною та неподільною з внутрішньобудинкової системи опалення. Дані нежитлові приміщення розташовані у тепловому контурі 3-х поверхового житлового будинку з загальними внутрішньобудинковими комунікаціями та запропоновано укласти договір купівлі - продажу теплової енергії у гарячій воді на потреби опалення з КП «ХТМ», надати робочий проект або розрахунок теплового навантаження на опалення займаних нежитлових приміщень виконаний проектною організацією, яка має ліцензію на виконання даних видів робіт, для подальшого узгодження Центром контролю та обліку теплопостачання КП «ХТМ». Тобто, тільки при обстеженні системи теплоспоживання об`єкту 05.04.2021 року було встановлено, що система опалення нежитлових приміщень є єдиною та неподільною з внутрішньобудинкової системи опалення, але 1969 року (рік побудови будинку) до цього часу ні позивач КП «Харківські теплові мережі», ні колишній власник, ні вона, ОСОБА_1 не уявляли цього. Це підтверджується тим, що у жодному документі (технічному паспорті та інших) не зазначено, що ці нежитлові приміщення мають централізоване опалення, квитанції, розрахунки та сповіщення про оплату від позивача не надходили, особовий рахунок на відповідача та колишнього власника відкритий не був. Так, 27.05.2021 року було зроблено розрахунок теплового навантаження ВКТ/217 на нежитлові приміщення, які належать відповідачу, та нарахована заборгованість з 13.04.2016 року, яку згодом перерахували відповідно до показань приладу обліку теплової енергії з 01.12.2018 року і відкрили особовий рахунок НОМЕР_1 . Позивач у своїй заяві зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» провели нарахування безпідставно спожитої енергії за період з 01.12.2018 року по 01.12.2022 року у розмірі 23296, 02 гривень. Позивач вказує безпідставно спожита енергія, безпідставно надана енергія, безпідставно нарахована заборгованість. Ніяких зобов`язань між позивачем та відповідачем до 05 квітня 2021 року не існували і заборгованість повинна нараховуватися з жовтня 2021 року по грудень 2021 року, яка складає 1077, 27 гривень . (особовий рахунок № НОМЕР_2 - 9295).З 01 грудня 2021 року їй ОСОБА_1 був відкритий новий особовий рахунок № НОМЕР_3 та укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Позивачем станом на 01.12.2022 року нарахована заборгованість відповідачу за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_4 - 9295 складає 14534,08 гривень, а саме: 14367,90 гривень ( вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором) + 166,18 гривень (абонентська плата), яка утворилась за період з 01.12.2021 року по 01.12.2022 року, з чим відповідач повністю погоджується. На даний час Відповідач повністю відключений від системи центрального опалення та не являється споживачем теплової енергії, що підтверджується Актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту № ВКТ/1347 від 25.08.2022 року. Також нарахування за місця загального користування та ВФС нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. З цього можливо зробити висновки, що мешканцям багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 вже були нараховані суми за сплату спожитої енергії за період з 01.12.2018 року по 05 квітня 2021 року у яку увійшли усі площі будинку. Але після встановлення 05 квітня 2021 року представниками КП «Харківські теплові мережі», що система опалення нежитлових приміщень першого поверху є єдиною та неподільною з внутрішньобудинкової системи опалення, відповідачу було нараховано суми зі сплати опалення спожитої енергії з 01.12.2018 року. Тобто КП «Харківські теплові мережі» намагається отримати подвійний прибуток за опалення спожитої енергії та нараховує відповідачу сплату за ту саму послугу, яка вже була нарахована мешканцям будинку раніше, тому вважає позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судове засідання представник позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Карачевцев В.Є. не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, без фіксацій технічними засобами, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_3 .Ію судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечує.

На підставі статей 211, 223 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.04.2016 року № 525 та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

05 квітня 2021 року представниками КП «Харківські теплові мережі» складений акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 177/1920 № 177/1921, згідно якого система опалення нежитлових приміщень першого поверху є єдиною та неподільною з внутрішньобудинкової системи опалення. Дані нежитлові приміщення розташовані у тепловому контурі 3-х поверхового житлового будинку з загальними внутрішньобудинковими комунікаціями та запропоновано укласти договір купівлі - продажу теплової енергії у гарячій воді на потреби опалення з КП «ХТМ», надати робочий проект або розрахунок теплового навантаження на опалення займаних нежитлових приміщень виконаний проектною організацією, яка має ліцензію на виконання даних видів робіт, для подальшого узгодження Центром контролю та обліку теплопостачання КП «ХТМ».

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Так, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач визначений як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно положення п. 20 ст.1 ЗУ «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 тепловикористальна установка - комплекс обладнання (пристроїв), що використовує теплову енергію (теплоносій) для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання, технологічних або комунально-побутових потреб.

Відповідно п. 30 ст.1 ЗУ «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно п. 8 ст. 3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» система теплоспоживання - комплекс теплоспоживчих установок, з`єднаний із системою теплопостачання, призначений для задоволення

потреб споживача відповідно до договору.

Відповідно п. 9 ст. 3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична

особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно п. 11 ст. 3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» тепловикористальне обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого

водопостачання і технологічних потреб.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно приписів п. 1 р. ІІ Методики № 315 (в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходять у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньо будинкових систем опалення та ГВП, о прокладені у цих приміщеннях, відповідно до п. 4 р. V Методики.

У відповідності до п. 4 розділу V Методики № 315 (у відповідній редакції від 22.11.2018) Обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньо будинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), визначається розрахунком або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення.

За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, при недопущенні виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу до такого приміщення або перешкоджанні їм у доступі до нього для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводу(ів) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, розраховується за формулою.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм слідує, що через приміщення з індивідуальним опаленням можуть проходити ділянки неізольованих транзитних трубопроводів, у тому числі частини стояків, або обладнання внутрішньо будинкової системи опалення: нежитлове приміщення може вважатися відключеним від системи центрального опалення поза залежністю від того, чи залишаються в тому приміщенні транзитні труби. Однак останні мають бути за ізольовані. В іншому випадку споживач зобов`язаний сплачувати теплопостачальній організації за обсяг теплової енергії, який надходить від ділянок неізольованих транзитних трубопроводів до приміщення з індивідуальним опаленням, а розрахунок обсягу такої теплової енергії має бути виконано теплопостачальною організацією у відповідності до вимог п. 4 розділу V Методики № 315. І саме на позивача покладено обов`язок обстеження інженерних систем приміщення для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводів(ів).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що теплова енергія, що надійшла до будинку АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2018 по 01.12.2022 та була зафіксована будинковим вузлом комерційного обліку, була розподілена між приміщеннями будинку, підключеними до центральної системи опалення. Відповідачу ця кількість теплової енергії не була розподілена, оскільки відповідач від`єднаний від системи центрального опалення, а транзитні трубопроводи, що проходять через його приміщення є заізольовані та не надають тепло.

Згідно з ч. 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачено також і в п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

До матеріалів справи позивачем не було надано розрахунок за фактично відпущену теплову енергію, виконаного відповідно до вимог п. 23 Правил користування тепловою енергією, затвердженого постановою КМУ від 03.10. 2007 № 1198, п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенням, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630.

Згідно з п. 12 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнане квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму)квартири, не враховуючи витрат теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

При цьому,позивачем не надано детальний помісячний розрахунок як визначалась вартість спожитої теплової енергії.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою було здійснено нарахування, що унеможливлює здійснити перевірку наданого розрахунку заборгованості.

В позовній заяві позивач вказує, що розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитловим приміщенням, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань, які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням.

Наданий суду розрахунок теплового навантаження на опалення від 24.05.2021, згідно з яким він виконаний згідно КТМ 204 України 244-94.

У спірному житловому будинку встановлений загальнобудинковий прилад обліку. Окремий прилад обліку в спірному нежитловому приміщенні відсутній.

Таким чином КТМ 204 України 244-94 може застосовуватися для розрахунку теплового навантаження лише окремої житлової або громадської будівлі (споруди) і не може застосовуватися для визначення теплового навантаження окремо для приміщення, яке немає окремої від будинку системи опалення і є складовою частиною будинку.

Факт постачання позивачем теплової енергії до спірних нежитлових приміщень не підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів.

Надані позивачем акти обстеження системи теплоспоживання об`єкта та акти підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії були складеними без участі ОСОБА_1 . Вказані акти відповідач не підписувала, від підпису не відмовлялася.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ст. ст. 7, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позову Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Учасникам справи надіслати копію судового рішення протягом двох днів з дня його складення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , місцезнаходження: 61037, м. Харків вул. Мефодіївська, 11.

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 31 травня 2024 року.

Суддя О. М. Жорняк