Справа №295/5520/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

з участю секретаря с/з Морозової К.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Житомирської міської ради, за участі третьої особи Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Савіцької Тетяни Валеріївни, про визначення часток в праві спільної сумісної власності і визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись в суд із позовом, в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право власної на житло № НОМЕР_1 , виданого 16.04.2103 року Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлового господарства Житомирської міської ради, а також Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3665981 від 30.04.2013 року квартира АДРЕСА_1 , перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

За наслідком звернення до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Савіцької Т.В. з питанням оформлення спадкових прав позивачам як спадкоємцям відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із невизнанням частки померлого ОСОБА_4 у спільній квартирі.

Позивачі посилаються на положення ст.ст. 355, 368, 370 ЦК України, які визначають зміст спільної сумісної власності, порядок виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а також вимоги ст.ст. 1216-1218, 1261 ЦК України, які врегульовують відносини, пов`зані із спадкуванням за першою чергою спадкоємців, просять: визначити (виділити) частки співвласників у спільному сумісному майні квартирі АДРЕСА_1 :

- визначити за ОСОБА_3 1/4 частку у сумісному майні квартирі АДРЕСА_1 .

- визначити за ОСОБА_1 1/4 частку у сумісному майні квартирі АДРЕСА_1 .

- визначити за ОСОБА_2 1/4 частку у сумісному майні квартирі АДРЕСА_1 .

- визначити за ОСОБА_4 1/4 частку у сумісному майні квартирі АДРЕСА_1 .

- визнати право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

- визнати право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті смерті батька ОСОБА_4 , на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.04.2024 року по справі відкрите загальне позовне провадження.

В судове засідання від 28.05.2024 року, визначене для розгляду справи по суті, представником позивачів та відповідачами подані заяви про можливість слухання справи у їх відсутності. Відповідач ОСОБА_3 позов визнає.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власної на житло № НОМЕР_1 , виданого 16.04.2103 року Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлового господарства Житомирської міської ради, квартира АДРЕСА_1 , перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті особи позивачі виступили спадкоємцями першої черги, прийнявши спадщину.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Савіцької Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2024 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину квартири у зв`язку з неможливістю визначити частку померлого у спадковому майні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Положеннями ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на відповідне нормативне врегулювання слід дійти висновку про необхідність визначення спадкової маси після смерті ОСОБА_4 у вигляді частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що є підставою для визнання права власності в порядку спадкування.

Приймаючи до уваги, що позивачі позбавлені можливості вирішити питання оформлення спадщини без визначення частки, яка належала ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності, при цьому, доказів на підтвердження необхідності відхилення від рівності часток між співвласниками не отримано, суд, отримавши висновок про можливість визначення частки особи у спільному майні та визначаючи частку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у такому майні, вважає необхідним визнати право власності за позивачами на рівні частки у спадковому майні за кожним.

При цьому, суд не визначає право на частку за померлим ОСОБА_4 із вказівкою у резолютивній частині рішення, оскільки цивільна правоздатність особи є припиненою внаслідок смерті, а належний та ефективний спосіб захисту невизнаних прав позивачів відбувається через визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 258-273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити за ОСОБА_3 частку у праві власності на сумісне майно - квартиру АДРЕСА_1 , - як 1/4 частки.

Визначити за ОСОБА_1 частку у праві власності на сумісне майно - квартиру АДРЕСА_1 , - як 1/4 частки.

Визначити за ОСОБА_2 частку у праві власності на сумісне майно - квартиру АДРЕСА_1 , - як 1/4 частки.

Визнати право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті смерті батька ОСОБА_4 , на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М. Лєдньов