Номер провадження 2/754/957/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання - Довгань Г.А.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Романченка О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю та визнання права власності на майно у порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.10.2023 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю не менше як п`ять років її та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по адресу: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця, відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказана квартира. Позивачка ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2 , оскільки він є зведеним братом її матері. Так згідно із свідоцтвом про народження батьками спадкодавця ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Згідно з виписки з Центрального архіву Міністерства оборони СРСР № 9/133896 батько спадкодавця ОСОБА_3 пропав без вісти у липні 1944 року під час Великої вітчизняної війни. В 1951 році мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - вийшла заміж за діда заявниці ОСОБА_6 (отримала спільне прізвище ОСОБА_7 ), внаслідок чого ОСОБА_5 стала ОСОБА_8 (матері заявниці), а їх спільні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стали зведеними братом та сестрою. Мати заявниці ОСОБА_11 згодом вийшла заміж за ОСОБА_12 від шлюбу народилася заявниця ОСОБА_13 . ОСОБА_13 внаслідок шлюбу з ОСОБА_14 змінила прізвище на ОСОБА_15 . Тобто на момент укладення шлюбу ОСОБА_16 з ОСОБА_17 діти від попередніх шлюбів ОСОБА_9 (донька ОСОБА_16 ) та ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) стали зведеними братом та сестрою, відтак діти ОСОБА_20 - заявниця ОСОБА_21 - є племінницею ОСОБА_22 . Таким чином, ОСОБА_2 є дядьком не по крові спорідненню заявниці ОСОБА_1 , оскільки його зведена сестра ОСОБА_9 є матір`ю заявниці. Спадкодавець тривалий час був самотньою літньою людиною, з яким на правах члена сім`ї тривалий час проживала та здійснювала догляд позивачка. Вона проживала з дядьком більш п`яти років, вела з ним спільний побут, купувала йому ліки, їжу, а після смерті за свої кошти здійснила поховання. 26.05.2022 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш М.О. із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті її дядька ОСОБА_2 спадкоємець 4 черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. 25.10.2022 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Черниш М.О, щодо отримання свідоцтва про спадщину, як спадкоємець 4 черги. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш М.О. від 25.10.2022 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки з наданих заявницею ОСОБА_1 документів неможливо встановити факт родинних відносин з померлим та/або проживання з ним однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а також рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. З огляду на вищевикладене ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання її з дядьком - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року по день його смерті. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/18783/22 від 13.04.2023 заяву було задоволено. Проте, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Київська міська рада звернулася до апеляційного суду. Постановою Київського апеляційного суду від 26.09.2023 у справі № 759/18783/22 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2023 скасовано, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю залишено без розгляду. Постанова Київського апеляційного суду мотивована тим, що факт, про встановлення якого просила ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки в даному випадку існує спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 між ОСОБА_1 на підставі ст. 1264 ЦК України та Київською міською радою на підставі ст. 1277 ЦК України, який підлягає вирішенню виключно у порядку позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена звернутися до суду з відповідним позовом у порядку позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

10.11.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.11.2023 прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, в той же час на адресу суду надав відзив в якому вказав, що вважає позов необгрунтованим, таким що не підлягає задоволенню та не підкріпленим належними та допустимими доказами,

19.12.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач вказала, що доводи Київської міської ради є необгрунтованими.

В судовому засіданні Позивач пояснила, що спадкодавець є її зведений дядько та її хрещеним батьком. Він забрав позивачку до Києва після одруження позивачки, він жив зі своєю матір`ю. В 2015 році у нього почались проблеми зі здоров`ям, до позивачки переїжджати він не хотів, і тоді вона переїхала до нього і доглядала за ним Переїхала лише позивачка без сім`ї. Він був дуже важкою людиною. Говорила з ним щодо заповіту або дарування, але не встигли оформити. Прописувати він не хотів позивачку щоб не втратити пільгу. Позивачка платила за квартиру, але доказів немає. Свята проводили разом (фото, відео немає).

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний свідок ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_3 , який вказав, що знає позивачку, вона проживала з дідом Вітьою на 2 поверсі десь років сімнадцять. Вона часто проживала, постійно. З ОСОБА_24 часто спілкувався, не знаю ким позивач йому приходилась. Бачив позивачку десь два рази в тиждень.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаюча, АДРЕСА_4 , яка вказала, що позивачку знає з 2012 року на похоронах матері ОСОБА_26 познайомились. З цього часу вона йому стала допомогати, а потім стала проживати. З ОСОБА_24 постійно спілкувалась. ОСОБА_24 допомогав їй дивитися за її чоловіком. Бачила позивачку на вулиці і зі слів ОСОБА_24 знає, що племінниця. З 2017 року, її чоловік був лежачий, та ОСОБА_24 їй допомогав і ліжко майстрував, та з сусідом допомогали перекласти на ліжко.

В судовому засідання в якості свідка була допитана ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючу АДРЕСА_3 , яка вказала, що вона сусідка з 2015 позивачка жила в квартирі, як двірник її бачила, вона постійно приходила. Позивачка дивилась за ОСОБА_24 , я її бачила майже кожен день. ОСОБА_24 до смерті виходив на вулицю, більш ніхто не ходив. Позивачка і навідувалась, і проживала.

Заслухавши учасників процесу, покази свідків та дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця, відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказана квартира.

Згідно з виписки з Центрального архіву Міністерства оборони СРСР № 9/133896 батько спадкодавця ОСОБА_3 пропав без вісти у липні 1944 року під час Великої вітчизняної війни.

В 1951 році мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - вийшла заміж за діда заявниці ОСОБА_6 (отримала спільне прізвище ОСОБА_7 ), внаслідок чого ОСОБА_5 стала ОСОБА_8 (матері заявниці).

Позивач зазначає, що спадкодавець тривалий час був самотньою літньою людиною, з яким на правах члена сім`ї тривалий час проживала та здійснювала догляд позивачка. Вона проживала з дядьком більш п`яти років, вела з ним спільний побут, купувала йому ліки, їжу, а після смерті за свої кошти здійснила поховання. 25.10.2022 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Черниш М.О, щодо отримання свідоцтва про спадщину, як спадкоємець 4 черги. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш М.О. від 25.10.2022 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки з наданих заявницею ОСОБА_1 документів неможливо встановити факт родинних відносин з померлим та/або проживання з ним однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а також рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.

З огляду на вищевикладене ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання її з дядьком - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року по день його смерті.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/18783/22 від 13.04.2023 заяву було задоволено. Проте, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Київська міська рада звернулася до апеляційного суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.09.2023 у справі № 759/18783/22 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2023 скасовано, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю залишено без розгляду.

Постанова Київського апеляційного суду мотивована тим, що факт, про встановлення якого просила ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки в даному випадку існує спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 між ОСОБА_1 на підставі ст. 1264 ЦК України та Київською міською радою на підставі ст. 1277 ЦК України, який підлягає вирішенню виключно у порядку позовного провадження.

У відповідності до вимог ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Виходячи з положень частини третьої ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд враховує правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

'Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Встановлення факту проживання з особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе лише у випадку доведення позивачем фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (ВС у справах № 588/350/15, 755/18012/16, 643/6799/17, 369/3338/17).

У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

По даній справі встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 в період з 2015 року із спадкодавцем ОСОБА_2 , до дня смерті останнього, необхідні заявниці для отримання спадщини, автоматично призводить до визнання її спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України.

Належних доказів того, що заявниця з 2015 року та на час відкриття спадщини проживала спільно зі спадкодавцем, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та несли спільні витрати на утримання родини чи майна, зокрема: наявність квитанцій оплати за житло, спільних фото, квитанцій про придбання спільного майна і таке інше суду не надано. При цьому наведене є обов`язковою ознакою сім`ї, пов`язаної спільним побутом, взаємними правами та обов`язками.

Пояснення свідків, надані в судовому засідані, не є беззаперечним доказом спільного проживання позивача та спадкодавця, враховуючи, що дані особи навіть не зазначили що були вдома у позивачки та крім іншого що можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявниця не довела та не надала належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю із спадкодавцем, наявність взаємних прав і обов`язків, спільного побуту, а відтак вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4,12,81,206,247,263-265,315,319 ЦПК України, ст.1264 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю та визнання права власності на майно у порядку спадкування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 27.05.2024 року.

Суддя: Н.Г.Таран