Унікальний номер справи 333/4133/24
Номер провадження 2/333/3117/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання провести приватизацію житла, -

в с т а н о в и в :

01.05.2024 р. позивач звернулася до суду з позовом про зобов`язання Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському районуздійснити приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 . за відсутності ордеру про надання житлової площі на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В обґрунтування позову зазначив, що він постійно проживає та зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним в цій квартирі постійно проживають та зареєстровані: дружина ОСОБА_2 ; син ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4 . Спірна квартира належить до державного житлового фонду місцевих рад, оскільки є власністю територіальної громади м. Запоріжжя. Наймачами вказаної квартири є позивач та члени його родини.

З метою реалізації свого права та права членів його родини на приватизацію, 23.04.2024р. позивач звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, листом відповідача за вих. П-377 від 24.04.2024р. йому було відмовлено у проведенні приватизації, у зв`язку з тим, що серед необхідних документів, що подаються для приватизації не було додано ордеру про надання жилої площі. Проте, ордер у позивача не зберігся.

З метою отримання копії ордеру він звернувся до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради із письмовою заявою про видачу копії корінця обмінного ордера, оригінал якого втрачено. Листом від 17.04.2024р. за вих. № П-0785, його було повідомлено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, а враховуючи ту обставину що ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було видано у 1958 році, надати запрошену інформацію не виявилось можливим. З часу вселення до квартири і до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлося претензій щодо незаконності мешкання позивача і членів його родини в зазначеній квартирі.

На підставі чого просив суд зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарсьому району здійснити приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 . за відсутності ордеру про надання житлової площі.

Ухвалою суду від 03.05.2024р. призначено судовий розгляд справи, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті позову.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій просить суд розглянути позовну заяву без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, проти заявлених позивачем позовних вимог не заперечує.

Інші треті особи, будучи повідомленими відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились. Заяви про відкладення справи чи заперечення на позов до суду не надали.

Представник відповідача, до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

05.05.2024р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначено, що позов відповідач не визнає з підстав, що роз`яснення, які надані Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 06.09.2013 року № 7/10-13962 стосовно зберігання документів (ордерів) та їх надання, були розглянуті 17.12.2013 року на засіданні робочої групи Запорізької міської ради з вирішення проблемних питань з організації процесу приватизації житла в м.Запоріжжя, і. відповідач, як виконавчий орган Запорізької міської ради, вважає неможливим проведення приватизації житлового приміщення без надання ордеру за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши відзив відповідача, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Квартира за адресою АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду, знаходиться у віданні Запорізької міської ради.

У зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується ксерокопією паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 24.01.2002р.; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується ксерокопією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 24.01.2002р.; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується ксерокопією паспорту серії НОМЕР_3 , виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 26.09.1995р.; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується ксерокопією ID паспорту № НОМЕР_4 , виданим Комунарським РВ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області 09.07.2020р.

23.04.2024 р. позивач звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом за вих. П-377 від 24.04.2024 р. відповідач відмовив ОСОБА_1 у проведенні приватизації, у зв`язку з тим, що серед необхідних документів, що подаються для приватизації не було додано ордеру про надання жилої площі.

З метою отримання копії ордеру позивач звернувся до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради із письмовою заявою про видачу копії корінця обмінного ордера, оригінал якого втрачено.

Листом від 17.04.2024р. за вих. № П-0785, його було повідомлено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, а враховуючи ту обставину що ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було видано у 1958 році, надати запрошену інформацію не виявилось можливим.

Відмова у здійсненні приватизації займаної позивачем та членами його родини квартири за адресою: АДРЕСА_1 чинить останньому перешкоду у реалізації його права на приватизацію вказаного житлового приміщення.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статей 4, 5 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відмову відповідача у здійсненні приватизації квартири суд вважає протиправної з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції Українилюдина,її життяі здоров`я,честь ігідність, недоторканність ібезпека визнаютьсяв Українінайвищою соціальноюцінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен маєправо нажитло. Держава створюєумови,за якихкожний громадянинматиме змогупобудувати житло,придбати йогоу власністьабо взятив оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закон

Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з частиною першою статті 345 Цивільного кодексу фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Приватизація житлових приміщень здійснюється відповідно до приписів Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, яким передбачений вичерпаний обов`язковий перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, в тому числі і копія ордеру про надання житлової площі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до статті 3 Закону Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до частини три статті 8 Закону Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно з частиною десятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 15 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК), до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За змістом статті 58 ЖК, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

Відповідно до ппункту 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього закону.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Так, пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, задля здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує невикористання такого права.

Враховуючи те, що у позивачки оригінал ордеру на квартиру не зберігся, на сьогоднішній день у нього виникла перешкода у реалізації свого права на приватизацію житла.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 до квартир, які не є об`єктами приватизації на підставі статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не відноситься.

Враховуючи, що позивач на законних підставах зареєстрований та постійно проживає у вказаній квартирі, відмова в приватизації займаного ним житла з причин відсутності оригіналу ордеру на заселення у квартиру є такою, що порушує його право на приватизацію, а тому ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

Суд встановив, що позивач вселений у квартиру на законних підставах, незаконність його проживання ніким не спростована та не заперечувалась, а відсутність ордеру позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, більш того у нього є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який надати не має можливості по незалежним від нього обставинам.

Відповідно до статті 59 ЖК, ордер на спірну квартиру не був визнаний в судовому порядку недійсним, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов`язання здійснити приватизацію спірної квартири є доведеними законними, обґрунтованими, а відтак підлягає задоволенню.

Суд дійшов висновку, що позивач має право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 ., в якій він зареєстрований та мешкає, а відмова відповідача в реалізації його права на приватизацію порушує права позивача на житло.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 . без копії ордеру при наявності всіх інших документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир у власність громадян, суд визнає законними, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення представника відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать зазначеним вище положенням Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат., проте, оскільки позивачем не заявлена вимога про стягнення на його користь судового збору, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання здійснити приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 . - задовольнити.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 за відсутності ордеру про надання житлової площі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2024 року.

Суддя Ю.Р.Піх