Справа № 462/3835/24
УХВАЛА

03 червня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 03.05.2024 року звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту того, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши матеріали даної заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що заявник просить встановити факт того, що він на час відкриття спадщини він постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0, 6176 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Жирівської сільської ради, кадастровий № :06:000:0036, що на підставі копії державного акту на право приватної власності на землю, серії ЛВ № 03332109 від 31.12.2004 року, виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 18 серпня 2003 року № 360, значиться за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1, 1356 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Жирівської сільської ради, кадастровий № :04:000:0052, що на підставі копії державного акту на право приватної власності на землю, серії ЛВ № 004605 від 31.12.2004 року, виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 18 серпня 2003 року № 360, значиться за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаним рішенням встановлено, що до спадкоємців першої черги спадкування ОСОБА_4 належить ОСОБА_2 , донька спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином ОСОБА_4 , як матір спадкодавиці, будучи зареєстрованою спільно із нею та проживаючи в одному житлі, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а в подальшому після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_3 .

Оскільки фактичні обставини справи, зокрема дії заявника спрямовані на прийняття спадщини, це свідчить про наявність його інтересу до права на спадкове майно, тобто фактично вирішується питання права на спадкування. Окрім того вбачається наявність інших спадкоємців, що у свою чергу свідчить про наявність спору про право.

Таким чином, на переконання суду, подана ОСОБА_1 заява повинна вирішуватись у позовному провадженні в межах якого встановлюватиметься факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наслідком якого і вирішуватиметься право на власність померлої та буде надана відповідна правова оцінка поданим на підтвердження своїх доводів доказам, встановлені родинні стосунки.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Із заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку окремого провадження вбачається спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260-261, 315, 353, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Д. Іванюк