Справа № 308/387/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої згідно договору про надання правничої допомоги діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович, до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу БАЛАЖ Марина Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна і припинення обтяження цього майна іпотекою,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст. 259 та ч.6 ст. 268 ЦПК України 03.12.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 05.12.2024 року.

Позивач, ОСОБА_1 , від імені якої згідно договору про надання правничої допомоги діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідачів Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу БАЛАЖ Марина Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна і припинення обтяження цього майна іпотекою.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2022 вказана позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

07.02.2022 від представника позивача по справі до суду надійшла заява на усунення недолік вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

25 лютого 2022 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, вказана позовна заява прийнята до розгляду, призначено підготовче судове засідання.

02.05.2022 від представника відповідача по справі, АТ «УКРСИББАНК» - Чупіль Р.Р., надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 серпня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача по справі, АТ «УКРСИББАНК» - Чупіль Р.Р., про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.08.2024 провадження у справі поновлено з огляду на вказане суд вважає за можливе поновити провадження у цивільній справі 308/387/22 за позовом ОСОБА_1 , від імені якої згідно договору про надання правничої допомоги діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович, до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу БАЛАЖ Марина Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна і припинення обтяження цього майна іпотекою.

Разом із тим, суд констатує, що позивач та представник позивача не з`явилися у судове засідання призначене на 23.09.2024, представник відповідача ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд підготовчого судового засідання у відсутності відповідача та його представника ОСОБА_3 .

23.10.2024 у судове засідання не з`явилися позивач та його представник, заяв та клопотань не подавали, повідомлені по час та місце розгляду справи належним чином.

12.11.2024 у судове засідання не з`явилися позивач та його представник, на адресу суду представник позивача адвокат Гончаров В.В. подав заяву про відкладення розгляду справи на інший термін у зв`язку з участю в іншій справі.

У судове засідання призначене на 03.12.2024 року позивач та її представник, не з`явилися повторно про дату та час розгляду справи повідомленні завчасно та належним чином. При цьому жодних заяв та клопотань до суду не надходило.

Електронні повістки про виклик представника позивача до суду направлені у формі sms повідомлення на його мобільний номер телефону.

Вказане підтверджує, що позивач, її представник про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представники відповідача АТ "Укрсиббанк", відповідач ОСОБА_2 та третя особа у судове засідання призначене на 03.12.2024 року не з`явилися, заяв та клопотань не подавали.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку:

Згідно п.п.1,2, частиною другою статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Поважність причин неявки сторони в суд є оціночною категорією, яка вирішується судом в кожному конкретному випадку, але в будь якому разі неявка позивача або представника повинна бути обумовлена причинами, які об`єктивно та безумовно не дозволяють йому з`явитись до суду: хвороба, відрядження, несвоєчасне отримання судової повістки, тощо. Позивач, її представник доказів поважності неявки в підготовчі судові засідання не надав, у зв`язку з чим суд знаходить неявку такою, що відбулася з неповажних причин.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

З рішень Європейського суду вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Позивач та її представник, повторно у судове засідання не з`явилися, а саме 23.09.2024, 12.11.2024, 23.10.2024 та 03.12.2024. При цьому жодних заяв чи клопотань ні від позивача, ні від її представника до суду на призначене судове засідання 03.12.2024 не надходило.

Станом на 03.12.2024 (дата призначення судового розгляду справи), ні від позивача, ні від його представника заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходило.

Суд враховує, що позивач, його представник про дату та час розгляду справи, повідомлялися належним чином, довідки про доставлення sms повідомлень (електронних судових повісток), на мобільний номер телефону (додаток Viber) адвоката містяться в матеріалах справи.

Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином суд констатує, що розгляд справи призначався неодноразово після поновлення провадження у справі.

Заяв про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, на адресу суду не надходили.

ВС у постанові у справі № 465/6555/16-4ц від 28 жовтня 2021 року, вказав наступне:

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі N 558/9/18 (провадження N 61-13892св20).

Суд констатує, що ні від позивача, ні від її представника заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що від самого позивача жодної заяви до суду не надходило, окрім того, у жодне із призначених судових засідань він особисто не з`явився.

При цьому суд вважає за необхідне вказати і на те, що наявність у позивача представника не обмежує і не позбавляє її процесуальних прав, а саме щодо її участі у судовому засіданні при розгляді справи за її позовом особисто. Також, позивач необмежений залучати, в ході розгляду справи, іншого представника.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі, на чому акцентувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач та представник позивача будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання та від них не надходило заяв про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний самостійно з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо він не проінформував про причини неявки, які судом буде визнано поважними, або від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позов без розгляду.

Також вказані норми процесуального законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такий правовий висновок, міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.

Отже, виходячи з положень ст. 223, 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме: належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у підготовче засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слід зазначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача про судове засідання, повторна неявка його та його представника у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача, у відповідності до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позбавляє суд можливості для проведення підготовчого засідання чи його відкладення незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного, враховуючи, що належним чином повідомлений позивач (його представник) повторно не з`явився до суду, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в підготовче засідання.

За наведених вище обставин, суд вважає що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду, як це передбачено законом, а саме пунктом 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно ч.2 ст. 257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 13, 44, 130, 131,198,200, 210, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої згідно договору про надання правничої допомоги діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович, до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу БАЛАЖ Марина Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна і припинення обтяження цього майна іпотекою, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє такого позивача повторно звернутися до суду з тотожним позовом, якщо він дійде висновку про необхідність судового захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош