Справа № 464/6505/24
пр.№ 2/464/1967/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2024 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Карпенко Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_2 28 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів громадського стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №73. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2012 року. У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, сімейне життя у них не склалось, через різні характери, різні погляди на життя, інтереси та цінності, між ними почали виникати сварки, втратились взаємоповага та взаєморозуміння, які призвели до того, що вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, не проживають як сім`я. Вказує, що примирення неможливе, оскільки сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснив, що сторони близько двох років не проживають як подружжя, через сварки та скандали, які виникають між ними спільне життя виявляється неможливим, востаннє на конфлікт викликались працівники поліції, якими було складно протоколи про домашнє насильство на позивача щодо відповідачки, а на відповідачку щодо їх дитини. Внаслідок таких відносин їх шлюб зруйновано остаточно та такий існує лише формально. Існування такого любу суперечить інтересам як сторін, так і їх дитини. Рішення позивача про припинення цього шлюбу є однозначним та добре обдуманим, можливість примирення позивач категорично заперечує. Тому просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечила та суду пояснила, що дійсно вони дійсно тривалий час живуть в окремих кімнатах, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Протягом подружнього життя позивач не поважав її, вживав алкогольні напої, застосовував фізичне насильство, хоча вона як дружина та матір завжди належно виконувала свої обов`язки та дбала про сімейний добробут. Останній скандал мав місце напередодні судового засідання, вона викликала працівників поліції, на чоловіка було складено протокол про вчинення домашнього насильства щодо неї. Проте вона готова жити і в таких умовах, оскільки вважає, що дитина має проживати з обома батьками, тому просить надати термін на примирення.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 28 серпня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів громадського стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №73., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Як встановлено судом внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім`ї, сторони близько двох років тому припинили спільне проживання однією сім`єю. Хоч і проживають в одному будинку, проте у різних жилих приміщеннях, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як ствердив суду представник позивача почуття любові та взаємоповаги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між сторонами втрачено, наміру зберігати шлюб із відповідачем позивач немає.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ч.5 ст.55 цього ж кодексу, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Статтею 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Нормами чинного законодавства не визначено поняття «моральні засади суспільства», а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Під час розгляду справи встановлено категоричну незгоду позивача на примирення, а клопотання відповідача про примирення обумовлено виключно твердженням про необхідність проживання дитини разом із двома батьками, а не можливістю і наміром відновити сімейні відносини. Крім того, твердження відповідачки про її тривале проживання в умовах вчинення щодо неї позивачем домашнього насильства свідчить про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає примирення з відповідачкою, відсутність фактичних даних, які б свідчили про дійсний намір відповідачки зберегти сім`ю із позивачем, суд приходить до висновку, що надання строку для примирення при таких обставинах буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

При цьому, суд бере до уваги висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року у справі 605/434/18, відповідно до яких, у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою, підстав для вжиття заходів до примирення судом не встановлено .

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити. Розірвати шлюб між ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстрований 28 серпня 2012 року, відділом державної реєстрації актів громадського стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №73.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2024.

Головуюча