Справа № 404/177/22
Номер провадження 2/404/17/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Кіровський районний суд міста К іровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного Банку «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного Банку «Укргазбанк» у січні 2022 року звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 05-10286108-Ф від 03.10.2008 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання за період з 25.08.2018 року по 24.09.2021 року в сумі 252,22 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України складало 6868,10 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 03 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05-10286108-Ф. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 20000 доларів США на строк з 03.10.2008 року по 02.10.2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 14,9 % річних. В зв`язку з порушенням позичальником свої зобов`язань за кредитним договором, в 2010 році банк був вимушений звернутись до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 липня 2010 року по справі № 2-3652/10 було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного банкк «Укргазбанк» заборгованості по кредитному договору № 05-10286108-Ф від 03.10.2008 року в розмірі 21031,99 доларів США та 794,88 грн. пені за простроченими процентами, 549,12 грн. пені за простроченим кредитом, 14050,00 грн. штрафу за невиконання договору іпотеки, а також судовий збір в сумі 850,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 60,00 грн. з кожного. 02 вересня 2010 року вказане рішення суду набрало законної сили, проте не виконувалось відповідачами більш ніж 10 років. І лише 23 грудня 2021 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 39194049 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3652/10 про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 , в порядку пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі того, що 27.12.2020 року солідарним боржником ОСОБА_1 було повністю погашено заборгованість визначену рішенням суду. Однак, позивач зазначає, що враховуючи умови кредитного договору та норми чинного законодавства, виконання винесеного рішення суду на протязі десяти років, не може вважатись виконанням зобов`язання, яке проведно належним чином, а відтак останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 лютого 2022 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного Банку «Укргазбанк» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.22).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 лютого 2022 року позивачем подано заяву (вх. № 12171 від 05.05.2022 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 04.02.2022 року (а.с.25-31).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.32).

Через канцелярію суду представником відповідача подано заперечення (вх. № 1986 від 23.01.2023 року) на позовну заяву, в яких останній зазначає, що строк дії кредитного договору № 05-10286108-Ф від 03.10.2008 року забезпеченого іпотекою складав 20 років, тобто до 02.10.2028 року, про що зазначено в рішенні Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 липня 2010 року. Тобто, банк в односторонньому порядку змінив порядок виконання договору, забажавши отримати всю суму кредиту достроково. Зазначає, що відповідач дізнався про вищевказане рішення суду лише 26 травня 2018 року, з відкриттям виконавчого провадження. Вказує, що відповідач неодноразово звертався до позивача щодо врегулювання суми кредитної заборгованості, але відповіді так і не отримав, у зв`язку з чим був вимушений припинити сплату кредиту для уникнення непорозумінь. Вважає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом в розумінні цивільного процесуального законодавства, оскільки не є первинним бухгалтерським документом. А відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.46-64).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання (вх. № 42226 від 09.11.2023 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення, не заперечує (а.с. 124-126).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином, (а.с. 139) про причини неявки суду не повідомив, клопотань, заяв, не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 липня 2010 року позов задовольнено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , кредитну заборгованість в сумі 21031,99 доларів США, пеню за простроченими процентами в сумі 794,88 грн., пеню за простроченим кредитом в сумі 594,12 грн., штраф за виконання договору іпотеки в сумі 14050,00 грн., судовий збір в сумі 850,00 грн. з кожного та за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 60,00 грн., з кожного на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (а.с.12-13).

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3652/10 від 08 листопада 2010 року виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» кредитної заборгованості, з підстав передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з повною та фактичною сплатою кредитної заборгованості (а.с. 14).

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згдіно частин першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17 (провадження № 61-30148св18) зробив аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Отже, у розумінні наведених положень закону позивач як кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), вказано, що у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

При цьому, відповідач цих сум не спростував, що є його процесуальним обов`язком у розумінні статті 12 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що у позивача відсутні підстави нараховувати прострочення на всю суму кредиту, оскільки за частиною кредитних зобов`язань строк сплати фактично не настав, оскільки, банк звернувшись з вимогою про нарахування 3 % річних, просив покласти на боржника відповідальність саме за прострочення грошового зобов`язання, передбаченого частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а не умовами кредитного договору

Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, до фактичного виконання ним грошового зобов`язання яке відбулось у 2021 році, а відтак суд вважає, що позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення на його користь 3 % річних відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 254 Цивільного кодексу України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільний кодекс України).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 05-10286108-Ф від 03.10.2008 року заборгованість 3 % річних відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України нарахована відповідачу починаючи з 25.09.2018 року по 27.12.2020 року, та скаладає 252,22 долари США, однак, позивач звернувся до суду з позовною заявою 10 січня 2022 року.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні заборгованості за період з 25 вересня 2018 року по 09 січня 2019 року включно в зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, до задоволення підлягають позовні вимоги за період з 10 січня 2019 року по 27 грудня 2020 року в сумі 214,69 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України складало 5846,14 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2195,55 грн. виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 214,69 доларів США, за офіційним курсом Національного Банку України складало 5846,14 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2195,55 грн. (5846,14 грн. х 100 % : 6868,10 грн. х 2270,00 грн.).

Керуючись статями 11, 253, 256, 257, 261, 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 76-81, 141-142, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного Банку «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного Банку «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 05-10286108-Ф від 03.10.2008 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання за період з 25.08.2018 року по 10.01.2019 року в сумі 214,69 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України складало 5846,14 грн., та судового збору в сумі 1932,23 грн.

В решті позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:

Позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ; місцезнаходження: 03087, місто Київ, вулиця Єреванська, будинок № 1; поштова адреса: 01004, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 16-22, в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного Банку «Укргазбанк», місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Соборна, будинок № 17;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Повний текст рішення суду складено 24.05.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда