УХВАЛА

30 травня 2024 року

м. Київ

справа № 691/199/23

провадження № 61-4732ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 напостанову Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Городищенська міська рада Черкаського району Черкаської області, про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, для подання касаційної скарги у новій редакції, із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Суд роз`яснив, особі, яка подала касаційну скаргу, строк та порядок виконання вимог ухвали та наслідки її невиконання.

На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 02 травня 2024 року засобами поштового зв`язку надіслала уточнену касаційну скаргу.

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в порядку окремого провадження.

Просила встановити юридичний факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з серпня 2019 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано, заяву залишено без розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право;

суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України);

метою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є бажання заявника реалізувати своє право на отримання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , в тому числі одноразової грошової допомоги;

звернувшись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 , в інтересах якого діє мати ОСОБА_3 , зазначає, що його як сина ОСОБА_4 до участі у розгляді справи та його законного представника не було залучено;

факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки встановлення судом факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу впливає на права неповнолітнього сина скаржника, який є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька - ОСОБА_4 ;

скаржник не визнає факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , а тому між заявником та особою, що подала апеляційну скаргу, існує спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Вказані обставини не позбавляють ОСОБА_1 подати до суду позовну заяву на загальних підставах.

Уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що заявником обґрунтовано належними та допустимими доказами факт спільного проживання однією сім`єю з загиблим, ефективним способом захисту є встановлення юридичного факту з метою оформлення документів для отримання спадщини.

Підставою, на якій подається касаційна скарга, ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, оскільки апеляційний суд в оскарженому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування статей 19, 293, 294 ЦПК України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, від 14 червня 2023 року у справі № 201/4961/21, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17, від 18 січня 2018 року у справі № 560/17953/21.

В цій справі суд апеляційної інстанції лише встановив наявність спору про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , тому роз`яснив заявниці право подати позов на загальних підставах у порядку позовного провадження. Оскаржене судове рішення не вирішує такий спір по суті та не перешкоджає реалізації права заявниці на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, від 14 червня 2023 року у справі № 201/4961/21 спадкові спори, пов`язані з встановленням відповідного факту, вирішувались в порядку позовного провадження.

Висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, зроблені за інших фактичних обставин справи та не у подібних правовідносинах, а в постанові від 18 січня 2018 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду вирішувала питання розмежування предметної юрисдикції справ про встановлення юридичнихфактів.

Тому в касаційній скарзі ОСОБА_1 не викладені передбачені ЦПК України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Формальне посилання на наявність підстав касаційного оскарження без наведення відповідного обґрунтування суті неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 400 ЦПК України).

З огляду на зазначене недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 15 квітня 2024 року, не усунуто.

Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 183, 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков