Справа № 182/4336/17
Провадження № 2/0182/946/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.05.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - Рунчевої О.В., секретаря - Власенко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2024 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з уточненою позовною заявою до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.101-102) та просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б», підвал літ. «Бпд», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ «д», душ літ. «Е», спорудження № 1-3, І, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б», підвал літ. «Бпд», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ «д», душ літ. «Е», спорудження № 1-3, І, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі домоволодіння з надвірними будівлями).

16 грудня 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй за законом або за заповітом, заповіла ОСОБА_2 . Даний заповіт за життя ОСОБА_3 не змінювався та не скасовувався.

ОСОБА_2 , визначений як спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 , приходиться позивачу батьком.

Після смерті ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем за заповітом залишився тільки ОСОБА_2 , осіб які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті її не було. В передбачений законом 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини, а саме 24 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 20/2017.

У зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на домоволодіння з надвірними будівлями відсутній, державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Л.П. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 липня 2017 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок. Через зазначену обставину ОСОБА_2 для захисту своїх спадкових прав змушений був звернутися до суду.

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа № 182/4336/17 за позовом ОСОБА_2 до Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування. В своєму позові ОСОБА_2 просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на домоволодіння з надвірними будівлями, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 . До ухвалення рішення по справі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_2 помер.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року провадження у справі було зупинено до залучення для участі у справі правонаступника.

За життя батько позивача прийняв спадщину за заповітом у вигляді згаданого вище житлового будинку з надвірними спорудами, але не встиг оформити свої спадкові права на цей об`єкт нерухомого майна. У зв`язку з цим, позивач вважає що вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями входить до спадкової маси після смерті батька.

За життя ОСОБА_2 не склав заповіт. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті. В передбачений законом 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини, а саме 11 жовтня 2017 року, він звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу 467/2017.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2019 року ОСОБА_1 було залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 .

Щодо підстави відмови нотаріусом у видачі батькові свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями позивач пояснює наступне. Житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований в 1983 році, а господарські будівлі в 1981 та 1983 роках відповідно, що підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями. Житловий будинок та надвірні будівлі завершені будівництвом, будинок повністю придатний для проживання, обладнаний інженерними комунікаціями опаленням, водопостачанням, газопостачанням, електропостачанням та освітленням. Як виявилося, правовстановлюючий документ на цей житловий будинок з надвірними будівлями ОСОБА_3 за життя не отримала, та її право власності на цей об`єкт нерухомого майна не було зареєстровано в БТІ. Належний ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,06 га, яка виділялася їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується випискою з протоколу № 13 засідання правління колгоспу імені ОСОБА_4 28 липня 1981 року, випискою з рішення Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 94 від 30 листопада 1981 року «Про будівництво індивідуального житлового будинку» та Актом виносу в натуру меж земельної ділянки та розбивки будівель від 15 грудня 1981 року.

Враховуючи той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 було побудовано в 1983 році, а господарські будівлі в 1981 та 1983 роках відповідно, та зважаючи, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування цього житлового будинку виділялася саме ОСОБА_3 , позивач вважає що суд має всі підстави визнати за ним право власності на вищезазначене нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17.08.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду (а.с. 24).

Ухвалою суду від 02.11.2017 року зупинено провадження по справі у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 28.11.2018 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 , - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 12.03.2019 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішення по справі № 182/3080/17 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа - Приміська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою суду від 21.02.2023 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 11.05.2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Покровську сільську раду Нікопольського району Дніпропетровської області.

11.03.2024 року до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.103).

26.03.2024 року на адресу суду від в.о. голови Покровської сільської ради Валентини Мостики надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуду суду (а.с.108).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.5), яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 21).

Після її смерті залишилось спадкове майно:житловий будинок літ. «А» загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б», підвал літ. «Бпд», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ «д», душ літ. «Е», спорудження № 1-3, І, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

16 грудня 2016 року, ОСОБА_3 склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Нарижною В.В., реєстровий № 958, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй за законом або за заповітом, заповіла ОСОБА_2 (а.с.4).

Ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

24 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 20/2017. Але державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Л.П. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 липня 2017 року відмовила йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначене домоволодіння (а.с.8).

За життя ОСОБА_2 прийняв спадщину за заповітом у вигляді домоволодіння з надвірними будівлями, які залишилась після смерті ОСОБА_3 , але не встиг оформити свої спадкові права на цей об`єкт нерухомого майна.

Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що тналежали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями входить до спадкової маси після смерті батька.

Ч. 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За життя ОСОБА_2 не склав заповіт.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.39) та єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька. ІНФОРМАЦІЯ_4 , він звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу 467/2017 (а.с. 49).

Житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований в 1983 році, а господарські будівлі в 1981 та 1983 роках відповідно, що підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями (а.с.15-16). Житловий будинок та надвірні будівлі завершені будівництвом, будинок повністю придатний для проживання, обладнаний інженерними комунікаціями опаленням, водопостачанням, газопостачанням, електропостачанням та освітленням. Правовстановлюючий документ на цей житловий будинок з надвірними будівлями ОСОБА_3 за життя не отримала та її право власності на цей об`єкт нерухомого майна не було зареєстровано в БТІ. Належний ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,06 га, яка виділялася їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується випискою з протоколу № 13 засідання правління колгоспу імені ОСОБА_4 28 липня 1981 року (а.с.20), випискою з рішення Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 94 від 30 листопада 1981 року «Про будівництво індивідуального житлового будинку» (а.с.19) та Актом виносу в натуру меж земельної ділянки та розбивки будівель від 15 грудня 1981 року (а.с.17).

У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт на будинок, що складається БТІ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05 серпня 1992 року № 449, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв`язку з чим загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року.

Ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку та вказує на те що житлові будинки збудовані до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають і право власності на них може бути зареєстроване в спрощеному порядку на підставі технічного паспорту та виписки (довідки) з погосподарської книги.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, можуть зареєструвати право власності на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно). За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на будинки збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Враховуючи той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 було побудовано в 1983 році, а господарські будівлі в 1981 та 1983 роках відповідно, та зважаючи, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування цього житлового будинку виділялася саме ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджено, що ОСОБА_1 є сином та, відповідно, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті свого батька прийняв шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в передбачений законом 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння з надвірними будівлями та у зв`язку з тим, що померлий ОСОБА_2 за життя не встиг оформити свої спадкові права в порядку спадкування за заповітом, позивач не має можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі.

На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючисьст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ч. 2 ст. 1223, ст. 1261, ч. 1 ст. 1267, ч. 1, ч. 3 ст. 1268ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б», підвал літ. «Бпд», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ «д», душ літ. «Е», спорудження № 1-3, І, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за життя не оформив свої спадкові права.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Суддя: О. В. Рунчева