ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/1514/24

провадження № 22-ц/4809/712/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дуковського О.Л.

суддів Голованя А.М., Письменного О.А.

з участю секретаря - Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2024 року, у складі головуючого судді Іванової Н.Ю. у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про встановлення факту та просив суд встановити факт перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його утриманні.

Заява обґрунтована тим, що 19 липня 2023 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №518 та зареєстрований Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Вказував, що ОСОБА_6 до укладення шлюбу із ним проживала у цивільному шлюбі понад 5 років.

Раніше вона перебувала в шлюбі із ОСОБА_7 з 22 вересня 2004 року, який був розірваний 29 жовтня 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда (справа № 404/5155/15-ц). Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2019 року у справі №404/7035/15-ц, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_4 , 2010 року народження аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) середньостатистичної заробітної плати у регіоні. Станом на січень 2024 року заборгованість становить 184 333,67 грн.

Вказував, що з серпня 2019 року ОСОБА_2 почав проживати з ОСОБА_8 за адресою місця проживання заявника, відносини носили характер сталих сімейних стосунків. Син заявниці, після розірвання шлюбу батьків завжди проживав з матір`ю та продовжує проживати вже в сім`ї ОСОБА_9 на теперішній час.

У зв`язку із відсутністю батьківського піклування та турботи зі сторони рідного - біологічного батька, дану функцію по турботі, піклуванню, забезпеченню та вихованню взяв на себе з серпня 2019 року ОСОБА_2 .

Рідний батько усунувся від виконання своїх обов`язків, епізодично з`являвся в житті сина. Про сталість та сформованість стійких сімейних стосунків та повну довіру в матеріальних відносинах свідчить наявність та складення 09 травня 2022 року ОСОБА_2 заповіту на ім`я ОСОБА_8 .

Зазначав, що його призвано на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати по виконавчому провадженні №58511679, за період служби з 26 грудня 2022 року по 31 жовтня 2023 року, заборгованість по аліментам відсутня, оскільки на його утриманні перебувають діти від першого шлюбу.

Заявник зазначав, що ним здійснюється факт утримання ОСОБА_4 , 2010 року народження, окрім своїх дітей від першого шлюбу, здійснює належні умови проживання, виховання та є правовою підставою звільнення від військової служби.

Вважає, що визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду представник заявника подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме порядок вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зазначає, що чинне цивільне процесуальне законодавство до юрисдикції цивільного суду відносить справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб?єктивних прав громадян.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначив, що при вирішенні питання про прийняття до розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Колегія суддів, не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вищезазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Зокрема, згідно з п. 1 ч. 1,ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При цьому, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у даній справі зазначивши, що вимоги заявника про встановлення факту перебування на його утриманні дитини не є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

Тлумачення наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту.

Заявник звернувся із заявою про встановлення факту утримання ним трьох дітей, але суд не визначив ні правову природу спору, ні наявність чи відсутність порушеного права, ні юрисдикцію справи, лише обмежившись доводом про відсутність юридичних наслідків при встановленні зазначеної у заяві обставини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі ,оскільки мав розглянути заяву по суті, задовольнивши її, або відмовити у її задоволенні.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 315, 367, 374, 377, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2024 року - скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту - направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Л.Дуковський

Судді А.М. Головань

О.А. Письменний