Справа № 234/5130/20
Провадження № 6/175/213/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Кальченко Ю.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», боржник: ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталія Євгенівна звернулася з поданням до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання приватного виконавця обґрунтовано тим, що в останньої на виконанні знаходиться виконавче провадження № 67126149 з виконання виконавчого листа № 234/5130/20 від 27.10.2020 р. виданого Краматорським міським судом Донецькоі? області про солідарне стягнення з з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (місце знаходження: 01033, м.Київ, вул. Жилянська, 5-Б, оф.5, ) заборгованість за Кредитним договором № № IKAPNАBG.239457.004 від 22.05.2014 року в сумі 98052,24 грн. (дев`яносто вісім тисяч п`ятдесят дві гривні 24 копійки) та судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 2 764,64 грн., що був останнім сплачений при подачі заяви, тобто з кожного по 1382,32 грн.

Виконавче провадження № 67126149 станом на теперішніи? час не закінчено, рішення суду не виконано.

12.10.2021 р., 15.10.2021 р. та 20.10.2021 р. винесена постанова про арешт коштів боржника, яка направлена до ряду банківських установ.

18.10.2021 р. винесена постанова про арешт рухомого і нерухомого маи?на боржника, транспортного засобу BYD, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до інформаціі? Державної податкової служби Украі?ни, інформація щодо джерел отримання доходів боржником, відсутня.

Відповідно до інформаціі? МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб BYD, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

На запит приватного виконавця, щодо перетину боржником державного кордону Украі?ни Державною прикордонною службою Украі?ни надано відповідь про те, що відомості щодо перетинання кордону боржником з 21.10.2021 р. по 07.04.2024, відсутні.

Відповідно до інформації ПФУ відсутні дані про отримання доходу боржником.

Відповідно до інформації Мінсоцполітики боржник не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

Адреса реєстрації боржника знаходиться на тимчасово окупованій території України, тому повідомити належно боржника не є можливим.

З дати набрання законноі? сили рішенням суду боржником жодних діи? для реального, фактичного та в повному обсязі або частково виконання не вчинено, що вказує на ухилення від виконання рішення суду.

У зв`язку з вищевикладеним приватний виконавець просить тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України з метою виконання ним своїх зобов`язань.

Приватний виконавець Матвійчук Н.Є. у поданні зазначила про розгляд подання у її відсутність.

За правилами частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом установлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. перебуває виконавчий лист № 234/5130/20 від 27.10.2020 р. виданого Краматорським міським судом Донецькоі? області про солідарне стягнення з з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (місце знаходження: 01033, м.Київ, вул. Жилянська, 5-Б, оф.5, ) заборгованість за Кредитним договором № № IKAPNАBG.239457.004 від 22.05.2014 року в сумі 98052,24 грн. (дев`яносто вісім тисяч п`ятдесят дві гривні 24 копійки) та судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 2 764,64 грн., що був останнім сплачений при подачі заяви, тобто з кожного по 1382,32 грн., на підставі якого відкрите виконавче провадження № 67126149.

Відповідно до ч.3 п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються

Відповідно до статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності, який здійснює діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 18.10.2018 у справі 442/2670/17 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Невиконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору.

З аналізу наведених норм та з огляду на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 18.10.2018 у справі 442/2670/17, суд доходить до висновку, що обов`язковість виконання рішень покладена не тільки на виконавця, а й на всіх фізичних та юридичних осіб (боржників) тощо. Отже, якщо боржнику відомо про існування рішення суду, яке набрало законної сили, воно підлягає обов`язковому виконанню, незалежно від того, знаходиться це рішення на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби чи не знаходиться.

Приватний виконавець у поданні вказує, що жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, про зміну адреси не повідомляв.

Як зазначено у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18.03.2021 у справі № 520/10954/15-ц (провадження №61-7198св20), 20.05.2022 у справі № 264/3421/16, від 29.06.2022 у справі № 225/890/21, від 17.08.2022 у справі № 404/6999/13, виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, само по собі порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження або інших постанов. За умов встановлення такого порушення, зокрема не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження, може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №225/890/21).

Разом з тим, суд враховує, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» зокрема, утримання від вчинення дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна неявка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення держаному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Пунктом 19 частини 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно вимог ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших зацікавлених осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд зважає, що згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), подання державного виконавця щодо обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, має обов`язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань (пункти 1-2 розділ XIII. Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну).

Суду не надано доказів того, що боржнику взагалі відомо про відкриття виконавчого провадження в 2021 році, а також відсутні будь-які докази, що боржник перетинав межі України.

На переконання суду, необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документа унеможливлює ухилення від його виконання.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду сама по собі не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. У судовій практиці трапляються приклади мотивування судових рішень про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів".

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Суд також звертає увагу і на те, що приватним виконавцем взагалі не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішень суду та погашенню заборгованості, оскільки не доведено той факт, що боржник належним чином повідомлений про відкрите виконавче провадження.

Суд вважає, що заявником не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов`язань, тобто факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків не доведений приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

На підставі наведеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України»,ст.441 ЦПК України суд,- Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», статтею 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», боржник: ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Озерянська Ж.М.