Номер провадження: 22-ц/813/2852/24
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

07.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про призначення молекулярно-генетичної експертизи,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року,

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

в с т а н о в и в:

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 27 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства відмовив.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 08.11.2023 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та ухвалою від 01.12.2023 року призначив справу до розгляду.

ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , подано клопотання про призначення молекулярно - генетичної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Державної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», на вирішення поставити наступні питання:

-чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець м. Уфа, громадянин Російської Федерації, біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , уродженки м. Одеси, громадянки України матір`ю якої є ОСОБА_3 , громадянка України?

- яка вірогідність батьківства ОСОБА_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матір`ю якої є ОСОБА_3 , громадянка України.

Просить відібрання зразків позивача ОСОБА_1 для проведення експертизи провести на Пункті пропуску «Паланка - Маяки - Удобне» на суміжній території, що розташований: Одеська область, Білгород - Дністровський район; зобов`язати керівництво Державної Прикордонної служби України на Пункті пропуску «Паланка - Маяки - Удобне» надати можливість експертам Державної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відібрання зразків; зобов`язати ОСОБА_3 з`явитись разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до експертної установи Державної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відібрання зразків.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2022 року ОСОБА_1 в суді першої інстанції було надано клопотання про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи, з метою встановлення батьківства позивача ОСОБА_1 , стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене клопотання ухвалою суду від 21.09.2022 року задоволено, призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

10.11.2022 року на 10.00 годину експертом Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» були запрошені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для відбору біологічних зразків.

В зазначений день позивач ОСОБА_1 до Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» не зміг прибути, оскільки на той час знаходився за межами території України з поважних причин, а саме: Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 08.08.2022 року в адміністративній справі № 522/5470/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 220 про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язання покинути Україну у термін до 13.05.2022 року залишив без задоволення. Рішення набрало законної сили від 06.10.2022 року.

22.11.2022 року до суду з експертної установи надійшов лист з повідомленням, що сторони по справі не з`являються у визначену дату і час для проведення експертного дослідження.

21.03.2023 року матеріали цивільної справи №947/10277/22 надійшли до Київського районного суду міста Одеси без виконання судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду від 21.09.2022 року.

В даний час позивач ОСОБА_1 знаходиться в Румунії де отримав статус біженця, що підтверджується копією з розпорядження цивільного обвинувачення нр 728/13.02.2023р.

Оскільки після запровадження візового режиму для громадян російської федерації, на практиці у в`їзді на територію України вказаним громадян - заборонено, а в прийнятті документів для отримання візи в країнах де відкриті візові центри - відмовляють, вважає, що єдиним виходом є відібрання зразків слини або крові експертом у позивача ОСОБА_1 на пункті пропуску «Паланка - Маяки - Удобне» за участю представників Державної Прикордонної служби України.

Колегія суддів, дослідивши клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, вважає що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12 зазначено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч. 1 ст. 103 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.06.2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

26.07.2022 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про призначення судової молекулярно - генетичної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання: чи є ОСОБА_1 біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , уродженки м. Одеси, громадянки України матір`ю якої є ОСОБА_3 , громадянка України; яка вірогідність батьківства ОСОБА_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матір`ю якої є ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2022 року зазначене клопотання задоволено, призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» та ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2022 року зупинено провадження по справі.

23.11.2022 року до суду першої інстанції з експертної установи надійшов лист з повідомленням, що сторони по справі не з`являються у визначену дату і час для проведення експертного дослідження, а також з зазначенням, що до експертної установи надійшли додаткові пояснення щодо перебування ОСОБА_3 та дитини за межами України.

21.03.2023 року матеріали цивільної справи № 947/10277/22 надійшли до Київського районного суду міста Одеси без виконання судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду від 21.09.2022 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22.03.2023 року провадження по вказаній справі поновлено.

28.04.2023 року представником позивача надано до суду клопотання про надання судового доручення до компетентного органу Республіки Румунії, за вх. №21814, в якому зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 перебувають за межами державного кордону України, а саме в Республіці Румунії. В клопотанні позивач просив витребувати у суду або іншого компетентного органу Румунії інформацію про правову підставу перебування, місце проживання ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 та провести судову молекулярно-генетичну експертизу проведення якої доручити компетентним органам Румунії.

У підготовчому судовому засіданні призначеному на 27.09.2023 року приймали участь представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чістікова О.Ю. та відповідач ОСОБА_3 , яка перебуває з дитиною на території України.

Під час розгляду судом першої інстанції клопотання про надання судового доручення до компетентного органу Республіки Румунії представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чістікова О.Ю. зазначила, що не має необхідності розглядати вказане клопотання.

Київський районний суд міста Одеси ухвалою від 27.09.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чістікової О.Ю. про надання судового доручення, залишив без задоволення.

Представник позивача ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні 27.09.2023 року клопотань щодо відкладення розгляду справи для необхідності підготовки додаткових клопотань або клопотання про призначення експертизи не заявляла, як і не зверталася із клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, не заперечувалвпроти закриття підготовчого провадження у справі, призначення справи до розгляду справи по суті, з продовженням стадії розгляду справи по суті в судовому засіданні 27.09.2023 року, що підтверджується фіксацією судового засідання технічними засобами.

Також у судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 із клопотаннями про відкладення розгляду справи або призначення судової молекулярно-генетичної експертизи не зверталася.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 перебуває за межами України з червня 2022 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що представником позивача ОСОБА_2 клопотання про призначення судової молекулярно - генетичної експертизи, проведення якої просив доручити Комунальній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», подане під час перебування ОСОБА_1 за кордоном.

Слід зауважити, що з часу постановлення Київським районним судом м. Одеси ухвали від 21.09.2022 року про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи і до повернення справи від експертної установи до суду першої інстанції (березень 2023 року) ні ОСОБА_1 , ні його представник ОСОБА_2 до суду з приводу не можливості з`явитися до експертної установи для відбору біологічних зразків не зверталися.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою 25 жовтня 2023 року.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 08.11.2023 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та ухвалою від 01.12.2023 року призначив справу до розгляду.

Клопотання про призначення молекулярно - генетичної експертизи подано ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , 23.02.2024 року (документ сформований в системі «Електронний суд»).

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції під час розгляду справи, призначалась судова молекулярно-генетична експертиза, однак не була проведена, внаслідок того, що сторони по справі не з`явилися у визначену дату і час для проведення експертного дослідження, у зв`язку з чим матеріали цивільної справи №947/10277/22 надійшли до Київського районного суду міста Одеси без виконання судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду від 21.09.2022 року.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник скаржника ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 з червня 2022 року перебуває закордоном.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, скаржник просить суд відібрання зразків позивача ОСОБА_1 для проведення експертизи провести на Пункті пропуску «Паланка - Маяки - Удобне» на суміжній території, що розташований: Одеська область, Білгород - Дністровський район та зобов`язати керівництво Державної Прикордонної служби України на Пункті пропуску «Паланка - Маяки - Удобне» надати можливість експертам Державної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відібрання зразків.

Законодавством передбачено спеціальний порядок відбирання біологічних зразків.

Апеляційний суд зауважує, що до повноважень Державної Прикордонної служби України не відноситься надання експертам на суміжній території здійснювати відібрання біологічних зразків, суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчиняти дії, які не входять в його обов`язки.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Апеляційний суд зазначає, що при призначенні експертизи за клопотанням однієї із сторін спору, саме така сторона має вживати своєчасні та належні дії щодо забезпечення проведення експертизи.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про призначення молекулярно-генетичної експертизи не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103, 367, 381 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про призначення молекулярно-генетичної експертизи у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.А.Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький