НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 червня 2024 рокуСправа № 322/1285/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу

за позовом:акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
до:ОСОБА_1
про:стягнення заборгованості.

17 серпня 2023 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк»: заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 28.03.2019 у розмірі 46766,82 грн. станом на 07.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 (далі відповідач) звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» (далі позивач, банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 28.03.2019.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується, той факт, що він був повістю проінформований про умови кредитування в AT КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту.

Виконання відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Отже, підписавши заяву між сторонами, відповідно до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000,00 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.5 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.63 Договору короткостроковий кредит, який надається Банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

AT КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору.

Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 07.07.2023 року має заборгованість 46 766,82 грн., яка складається з наступного: 38 259,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8 507,19 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та умови укладеного між сторонами договору, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 21.08.2023, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 8 507,19 грн., а при визначенні розміру заборгованості, виходити з суми встановленого кредитного ліміту 37000,00 грн. Також, відповідач просив розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців рівними частинами.

В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що з урахуванням пункту 3 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», статті 1049 ЦК України, позовні вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (38 259,63 грн.) не можуть перевищувати суми фактично наданих відповідачу коштів (тіла кредиту) у вигляді встановленого кредитного ліміту, у сумі 37000,00 грн.

Відповідач вважає, що анкетою-заявою, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Паспортом споживчого кредиту, Правилами та умовами надання банківських послуг, сторонами не узгоджено розмір процентної ставки за кредитом, оскільки: анкетою-заявою від 28.11.2019 процентна ставка не встановлена; витяг з Правил та умов надання банківських послуг, долучений позивачем до позовної заяви, не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; у розділі 4 Паспорту споживчого кредиту, долученого позивачем до позовної заяви, зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, а пунктом 7 Паспорту споживчого кредиту встановлено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Відповідач, посилаючись на постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 зазначає, що ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

В обґрунтування вимог про розстрочку виконання рішення суду, відповідач посилається на те, що він був вимушений залишити місце свого проживання та перебуває у Польщі у якості біженця, де не має постійного заробітку та доходу.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи доводи, викладені позивачем у відзиві, необґрунтованими.

У встановлений судом строк відповідач не подав заперечень.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.

Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

28.03.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується анкетою-заявою відповідача від 28.03.2019.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, що підтверджується доданими до позовної заяви: довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 ; довідкою про видані відповідачу кредитні картки; паспортом споживчого кредиту.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відповідача, станом на 07.07.2023 відповідач через неналежне виконання умов договору від 28.03.2019 має заборгованість в розмірі 46 766,82 грн., з яких: 38 259,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8 507,19 грн. заборгованість за простроченими процентами.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що коли договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача в частині розміру заборгованості за тілом кредиту суд визнає обґрунтованими, оскільки зі змісту розрахунку позивача та виписки по рахунку відповідача випливає, що після 27.04.2022 відповідач не здійснював витрат кредитних коштів, а станом на зазначену дату розмір його заборгованості за тілом кредиту становив 36 988,29 грн.

Отже, сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 36 988,29 грн. підтверджується належними та допустимими доказами, а відтак підлягає стягненню з відповідача.

Заперечення відповідача в частині заборгованості за процентами суд визнає необґрунтованими та відхиляє їх, з огляду на таке.

Розмір процентів за користування кредитом визначено у підписаному сторонами паспорті споживчого кредиту, що доданий позивачем до позовної заяви. Зауваження відповідача щодо змісту паспорту споживчого кредиту суд визнає безпідставними, адже відповідні умови передбачені стандартизованою формою паспорту споживчого кредиту, що є додатком 1 до Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ. Сам факт укладення кредитного договору від 28.03.2019 відповідач не оспорює. При цьому, з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача вбачається активне використання ним кредитних коштів, а також нарахування процентів за користування ними.

Надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують наявність у відповідача станом на 07.07.2023 заборгованості за кредитним договором від 28.03.2019 в розмірі: 36 988,29 + 8 507,19 = 45 495,48 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у вищезазначеній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідачем у цій справі не доведено існування обставин, передбачених ч. 3 ст. 435 ЦПК України, а відтак суд не вбачає підстав для розстрочення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви додано платіжне доручення від 08.08.2023, яким підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 2684,00 грн., отже враховуючи часткове задоволення позову на суму 45 495,48 грн., що становить 97,28% від заявлених вимог, сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2684,00*97,28% = 2611,00 грн.

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2019 року станом на 07 липня 2023 року в розмірі 45 495,48 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 48 коп.), а саме: 36 988,29 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8 507,19 грн. заборгованість за простроченими процентами.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2611,00 грн. (дві тисячі шістсот одинадцять гривень 00 коп.).

5. Реквізити учасників справи:

- позивач: акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570);

- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 03 червня 2024 року.

Суддя С.С. Гасанбеков