Справа № 462/5031/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 травня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Рудої Л.Я., приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Лариси Ярославівни про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/16 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею, 46,1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/16 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею, 46,1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявлених ним позовних вимог позивач вказує, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , до складу спадкового майна після смерті якої увійшла зокрема і частка у квартирі АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_6 заповіту на випадок своєї смерті не складала, тому спадкоємцями першої черги за законом були її діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . З метою належного оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Рудої Л.Я. із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 увійшла успадкована ним, але юридично не оформлена після смерті матері ОСОБА_6 1/8 частка квартири АДРЕСА_1 , а також належна йому частка у згаданій квартирі відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 від 11.02.1997 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 . З метою належного оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 позивач, а також в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , звернулась до приватного нотаріуса ЛМНО Коцюруби Л.Я. із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 27.06.2023 року приватним нотаріусом повідомлено спадкоємців ОСОБА_5 про те, що видати останнім свідоцтво про право на спадщину на частки, належні спадкодавцю у згаданій квартирі неможливо, оскільки такі не були визначені, рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи наведене просила позов задоволити.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Рудої Л.Я., приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Лариси Ярославівни про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/16 часток у квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/16 часток у квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

За результатами розгляду заяви відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, зважаючи на факт неотримання нею копії судового рішення, судом скасовано заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2023 у цивільній справі 462/5031/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Рудої Л.Я., приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Лариси Ярославівни про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, розгляд справи проводити вирішено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Сторона позивача у справі належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання явку не забезпечили, однак представник позивача - адвокат Брона М.В. подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності та за відсутності позивачів, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомлено, заяви про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходили, при цьому судом неодноразово вживались всі передбачені процесуальним законом заходи для їх належного повідомлення, зокрема як вбачається із поштових конвертів, якими скеровувалась судова кореспонденція за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачів: АДРЕСА_3 , такі повернулись на адресу суду неврученими адресатам із зазначенням причини повернення згідно довідки АТ «Укрпошта»: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.

За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі

№ 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Крім того, додатково судом вжито заходи для належного повідомлення відповідачів у справі про дату, час, місце проведення підготовчого розгляду справи і шляхом поміщення оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України», крім цього, шляхом надсилання судових повісток на адресу електронної пошти відповідачів, повідомленої останніми як належної для здійснення їх інформування та надсилання процесуальних документів, також інформація про дату, час та місце судового засідання у справі містилась у відкритому доступі для ознайомлення на офіційному вебсайті Залізничного районного суду м. Львова.

Як зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 28.06.2023 у справі № 757/48467/21 сторона повідомила суду свою пошту добровільно й не була зобов?язана це робити. ВС вказав, що суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Також Верховний Суд вказав, що учасник судової справи наділений як правами, так і специфічними обов?язками. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, повідомляючи суду свою електронну пошту, учасники справи мають враховувати, що суд має право на власний вибір направляти повідомлення як шляхом листування, так і електронною поштою. Презюмується, що учасник справи обізнаний про зміст такого повідомлення, якщо воно надійшло на його електронну пошту.

Правом подання відзиву відповідачі не скористались, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомили, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду також не поступала.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи у справі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Руда Л.Я. та приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Л.Я., належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого засідання у справі, в судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи містяться подані ними до суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, а тому беручи до уваги положення ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оглянувши матеріали цивільної справи та спадкові справи № 25/2019 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та № 21/2023 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності № 5271 від 11.02.1997 року, виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 02.08.2019 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 25/2019 до майна померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про прийняття спадщини після смерті матері звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зазначаючи, що на день смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно: частка в квартирі

АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не видавалось.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 05.04.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 , виданого 06.04.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 .

Від шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_8 народився син, ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_4 , виданим 22.06.2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Матеріалами спадкової справи № 21/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 встановлено, що 11.04.2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ЛМНО Коцюруба Л.Я. із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_5 , в тому числі із письмовою заявою в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , вказавши при цьому, що на день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, зокрема частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та 1/8 частка згаданої квартири, що належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Відповідач ОСОБА_3 13.04.2023 року подала приватному нотаріусу письмову заяву, в якій підтвердила за померлим ОСОБА_5 частку в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належала їй з померлим, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Лариси Ярославівни № 38/01-16 від 27.06.2023 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може бути видане ОСОБА_1 та малолітньому сину ОСОБА_2 , оскільки не визначена частка померлого ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої її син ОСОБА_5 , спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка є у спільній сумісній власності та входить до складу спадкового майна.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 та 2 статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників управі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Із врахуванням наведеного, в ході судового розгляду справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, тобто виходячи із принципу, що частки кожного із співвласників управі спільної сумісної власності є рівними, кожному належало по частки вказаної квартири.

Після смерті матері ОСОБА_6 , 01.08.2019 року, ОСОБА_5 прийняв спадщину за померлою, однак належним чином не оформив свої спадкові права, відтак частка спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі АДРЕСА_1 становить 3/8, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як його спадкоємці за законом першої черги мають право на спадкування відповідно 3/16 частки квартири.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Як вбачається із змісту норми с. 346 ЦК України однією із підстав для припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до частини першої ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідачі в ході проведення судового розгляду справи після скасування заочного рішення у справі від 18.10.2023 правом подати відзив на позовну заяву не скористались. Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у справі як на підставу необґрунтованості рішення суду остання покликалась на те, що відповідно до приписів ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, однак в матеріалах справи відсутні докази про оспорюваність чи невизнання відповідачами права власності позивачів на спільне майно. З часу смерті спадкодавця від позивачів жодної пропозиції про врегулювання права власності у спільній сумісній власності не поступало, відповідачами не розглядалось, а відтак не оспорювалось чи не визнавалось. Вважає, що належним способом захисту прав позивачів було б оскарження дій нотаріуса, оскільки саме відмова нотаріуса перешкоджає реалізації права власності на майно спадкодавця.

З приводу наведеного, суд звертає увагу на те, що, зокрема у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі № 570/997/19, Верховний Суд зауважив, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Зважаючи на те, що у даному випадку на час смерті спадкодавця спадкове майно перебувало на праві спільної сумісної власності, в ході оформлення спадкових прав позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спадкодавця у майні, оскільки така не була визначена, беручи до уваги наведені вище вимоги закону, стороною позивача було обрано правильний спосіб захисту своїх прав саме шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

Будь-яких інших доводів чи належних доказів на спростування встановлених в ході судового розгляду справи фактичних обставин відповідачами не представлено та під час розгляду справи після скасування заочного рішення від 18.10.2023 у справі судом також не встановлено.

Враховуючи наведене, оцінивши у сукупності представлені суду докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 , в інтересах також малолітнього ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 259, 263, 265, 268, 273, 280 ЦПК України, ст. 392, 1216-1218, 1220, 1222 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Рудої Л.Я., приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Лариси Ярославівни про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/16 часток у квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/16 часток у квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Роз`яснити сторонам у справі, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення у межах розгляду вказаної справи позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Руда І.Я., місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_6

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Лариса Ярославівна, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_7.

Повне рішення суду складено 29.05.2024.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/5031/23

Суддя: Б.М.Гедз