Справа № 738/660/24
№ провадження 2/738/276/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лях Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАHОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що, з відповідачкою по справі перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07 жовтня 2021 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , який на даний час постійно проживає з ним. Відповідачка з дитиною не проживає, її життям, навчанням та станом здоров`я не цікавиться, матеріально не допомагає. Позивач виховує сина, забезпечує його матеріально, піклуються про нього, тобто виконує батьківські обов`язки. В зв`язку з цим, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Представник третьої особи, Менської міської ради Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі відповідачів та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З заяви від 05 січня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Корюківського нотаріального округу Чернігівської області Богдановською О.М., зареєстрованої в реєстрі за № 19 вбачається, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що вона протягом двох років не проживає з сином та не бере участі в його вихованні (а.с. 17).

Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області № 42 від 21 лютого 2024 року вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 18).

З Висновку виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області (Додаток до Рішення виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області № 42 від 21 лютого 2024 року) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 вбачається, що мати дитини на даний час перебуває за кордоном, близько трьох років не проживає з дитиною, залишила сина в сім`ї батька, не приймає участі у вихованні, не цікавиться життям, навчанням та станом здоров`я дитини. За таких обставин, з метою соціального захисту прав дитини, виконавчий комітет Менської міської ради, як органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 19).

Згідно актів обстеження умов проживання від 28.06.2023 та 06.03.2024 складених начальником служби у справах дітей та головним спеціалістом служби у справах дітей, вихованням сина займається батько, у квартирі створені всі необхідні умови для навчання, виховання та розвитку дитини, дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні батька (а.с. 20, 21).

З довідок виданих Опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка від 28.06.2023 та 13.03.2024 вбачається, що ОСОБА_3 навчається в 5-Б класі даного навчального закладу, мати учня за періоди 2022/2023, 2023/2024 навчальні роки жодного разу не цікавилася навчанням та вихованням сина у закладі, не брала участі в ремонті класної кімнати, не відвідувала батьківські збори, шкільні та класні заклади. Вихованням дитини займається батько (а.с. 22, 23).

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів малолітнього ОСОБА_3 , суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з матір`ю надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати матері сприяння у виконанні нею своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації що розглядається, відповідачка протягом тривало часу не спілкуються з своєю дитиною, проживає за кордоном, не виявляє бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновлення батьківського зв`язку із дитиною, навпаки, дала нотаріально посвідчену згода на позбавлення її батьківських прав. В такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідача, держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.

Відповідно до положень частини першої статті 3 Конвенції «Про права дитини», частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 беззаперечно має бути позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , від виховання якого вона свідомо ухиляються, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не утримує її матеріально, не спілкується з нею, не цікавлять її життям та здоров`ям, у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 164 - 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко