КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3999/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Головчака М.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень, -

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади (місцевого самоврядування) при здійсненні ним своїх повноважень.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивачем 24 жовтня 1995 року зареєстровано ПП "Вадім". На підставі рішення Київської міської ради від 11 липня 2002 року №128/128 між Київською міською радою, в особі Голови ОСОБА_2 , та ПП "Вадім", в особі директора ОСОБА_5, 28 березня 2005 року укладено договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

В період з 1996 року по березень 2010 року на орендованій земельній ділянці збудовано кафе "Гендляр".

Вказує, що на виконання доручення відповідача працівники КП "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради двічі намагались демонтувати капітальну споруду, що належить позивачу.

Демонтаж належного позивачу об`єкта нерухомості, а саме: кафе-павільйону з літнім майданчиком, який розміщений на земельній ділянці, кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063, на АДРЕСА_1 та є капітальною спорудою, відбувався на підставі доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25 травня 2018 року за №064-3833, яке судовими рішеннями у адміністративній справі № 826/8723/18 визнано протиправним та скасовано в частині інформації, що стосується ПП «Вадім».

Позивач вказує, що зареєстрував право власності на спірне майно 01 червня 2019 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 07 липня 2016 року КВ 13, що безумовно свідчить про те, що така будівля є капітальною спорудою. Звертає увагу, що докази того, що спірна споруда є капітальною існували на момент прийняття спірного доручення від 25 травня 2018 року за №064-3833.

В результаті незаконного доручення щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у порушені права власності позивача, а саме зруйновано капітальну споруду - кафе-павільйон з літнім майданчиком, чим позивачу, як власнику майна, завдано душевних страждань, які виразились у страху у подальшому займатись підприємницькою діяльністю, втрати віри у захист державою конституційних прав і свобод, руйнуванні життєвих планів, неможливості вести підприємницьку діяльність, що призвело до боргових зобов`язань, а у подальшому до складного матеріального становища в сім`ї, оскільки всі члени сім`ї були працевлаштовані в кафе-павільйоні.

На теперішній час для організації свого життя та відновлення підприємницької діяльності позивач вимушений докладати зусиль для відновлення попереднього стану кафе та відновлення знищеного бізнесу. Позивач зазнав погіршення фізичного стану здоров`я, зокрема стався гіпертонічний криз та кровотеча внутрішніх органів, внаслідок чого вимушений був проходити стаціонарне лікування.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 300 000 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300 000,00 гривень та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року стягнуто з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70 000 грн.

Стягнуто з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1049,85 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав установленими.

Вказує, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Стверджує, що позивачем не доведено наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірним рішенням і заподіяною моральною шкодою.

Сам по собі факт наявності судового рішення про визнання протиправним та скасування доручення Департаменту № 064-3833 від 25 травня 2018 року, за умови не доведення вище наведених обставин, не є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди.

Ухвалення рішення в адміністративній справі №826/8723/18 не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди та наявності безумовної підстави для її відшкодування. Окрім цього, дане рішення стосується прав ПП «Вадім», а не позивача.

Посилається на недоведеність та необґрунтованість заявленого розміру моральної шкоди. Вказує, що до позовної заяви позивачем не додано будь-яких документальних підтверджень зазначених ним обставин, зокрема, медичних виписок, лікарській рецептів, доказів придбання лікарських засобів.

Вказує, що підставою для вчинення дій щодо демонтажу майна позивача слугувало оскаржуване доручення Департаменту, тобто таке не є безпосередньою підставою завдання збитків, оскільки є виключно підставою для вчинення відповідними особами, які може бути розцінено, як безпосередня причина збитків.

Щодо довідки комунального некомерційного підприємства «Кривоозерська багатопрофільна лікарня» вказує, що така не може бути доказом погіршення стану здоров`я внаслідок хвилювань після демонтажу капітальної споруди - кафе-павільйону з літнім майданчиком, оскільки демонтаж спірного об`єкта відбувся 22 жовтня 2018 року, а позивач перебував в лікарні 07 липня 2018 року по 16 липня 2018 року. Окрім цього, ця довідка подана позивачем після закриття підготовчого судового засідання у справі.

Звертає увагу, що Шевченківський районний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2022 року у справі № 761/36729/21 відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Департаменту.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2022 року у справі №910/16226/21 стягнуто з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади їх посадових і службових осіб, на користь ПП «Вадім» матеріальну шкоду в розмірі 2315223,60 грн, моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 травня 2023 апеляційні скарги Департаменту, Державної казначейської служби України та Київської міської прокуратури задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2022 року змінено, викладено резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2022 року у такій редакції: Позов задовольнити частково. Стягнути з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві матеріальну шкоду в сумі 2 315 223,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Скаржник звертає увагу, що позивач за рішенням Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2022 року у справі № 910/16226/21 в кінцевому результаті отримає за демонтаж спірного об`єкта відшкодування у розмірі 2 315 223 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року в частині скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

05 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Вказує, що підтримує доводи апеляційної скарги. Уважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами. Позивачем не доведено розмір моральної шкоди, факту неможливості реалізації усталених звичок або порушень соціальних зв`язків, факту завдання шкоди здоров`ю, репутації тощо.

Вказує, що із змісту позову убачається, що предметом спору є заявлення позивачем відшкодування за рахунок коштів бюджету міста Києва моральної (немайнової) шкоди, яку йому ніби-то довелось пережити через незаконний демонтаж належної йому на праві власності споруди.

Уважає, що в межах цієї справи позивачем жодним належним чином у доказовий спосіб не підтверджено формальні твердження про пережиті ним моральні страждання - негативні емоції, заподіяння незручностей та шкоди здоров`ю і ділові репутації.

Вказує, що стаття 1174 ЦК України не звільняє позивача від обов`язку в належний доказовий спосіб підтвердити дійсне спричинення йому шкоди, протиправність поведінки відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Позивачем не доведено факт заподіяння йому моральних страждань. Щодо довідки, наданої позивачем вказує, що така подана із пропуском встановленого строку. Окрім цього не може бути доказом завдання шкоди позивачу, оскільки демонтаж кафе-павільйону відбувся після знаходження позивача на лікуванні.

Уважає, що рішення у справі №826/8723/18 не є належним доказом, оскільки судом не визнана протиправність дій відповідача по відношенню до позивача, а визнано протиправним і скасовано доручення (окремий документ).

Вказав також, що в резолютивній частині рішення суду помилково вказано відомості про суб`єкта його виконання.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року в частині задоволених вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

07 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що судовим рішенням у справі №826/8723/18 від 25 червня 2019 року установлено, що належне позивачу кафе-павільйон, стосовно демонтажу якого відповідач видав доручення, є капітальною спорудою, відтак щодо цього об`єкта є неправомірним застосування процедури демонтажу, передбаченої для тимчасових споруд.

Стверджує, що фактично судом визнано неправомірність дій Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) саме на підставі доручення від 25 травня 2018 року №064-3833.

Вказує, що наявність шкоди і причинний зв`язок між незаконним рішенням та завданою шкодою, підтверджений судовим рішенням і не підлягає доведенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів розміру завданої шкоди, посилається на медичну довідку №694 від 30 серпня 2023 року виданої Комунальним некомерційним підприємством "Кривоозерська багатопрофільна лікарня", згідно якої позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 07 липня 2018 року по 16 липня 2018 року.

Зазначає, що погіршення стану здоров`я сталось внаслідок протиправних спроб відповідача демонтувати належне позивачу кафе-павільйон, що мали місце між 29 травня 2018 року та 20 серпня 2018 року. Від сильного хвилювання, нервового стресу та морального переживання про майбутнє сім`ї у позивача стався гіпертонічний криз, внаслідок чого він потрапив до Кривоозерської районної лікарні с.м.т. Криве Озеро Миколаївської області, де проходив стаціонарне лікування.

Щодо посилань відповідачів на пропуск строку подання доказів вказує, що за клопотанням позивача судом установлено додатковий строк для подання цієї довідки як доказу, який судом визнано як належний та допустимий доказ.

Щодо посилань на судові рішення вказує, що у справі №910/16226/21 рішенням Господарського суду міста Києва стягнуто з Держави на користь ПП "Вадім" матеріальну шкоду, які до того ж ПП "Вадім" ще не отримало, і до цього позову щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу як фізичній особі, ніякого відношення не має.

Уважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Гамчук А.А. доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Змаженко Л.Я. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що матеріалами справи доведено протиправність дій посадових осіб органу місцевого самоврядування, керуючись принципом розумності та справедливості, врахувавши характер, тяжкість, тривалість моральних страждань позивача через знищення майна, суд уважав, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 70000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини 3 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як роз`яснено у пунктах 3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи установлено, що власником об`єкту нерухомого майна кафе-павільйону з літнім майданчиком загальною площею 301,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 97).

Відповідно до пункту 1.1 Статуту ПП "Вадім" це підприємство, засноване на приватній власності, зареєстроване Ватутінською районною державною адміністрацією міста Києва 24 жовтня 1995 року.

Пунктом 1.2 Статуту визначено, що власником Підприємства є громадянин України ОСОБА_1 .

Пунктом 2.1 Статуту визначено, що метою діяльності підприємства є задоволення потреб населення у різних видах товарів, продукції, послуг, а також отримання прибутку на вкладений капітал в процесі здійснення виробничо-господарської діяльності (том 1 а.с.14-24).

06 квітня 2018 року провідним інженером КП "Київблагоустрій" складено припис про порушення власником об`єкту, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 пунктів 20.1.1., 13.3.1 Правил благоустрою міста Києва від 25.12.2008 №1051/1051. Запропоновано усунути порушення шляхом у 3-х денний строк надання відповідної проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди або демонтувати власними силами тимчасову споруду та відновити благоустрій. (том 1 а.с. 70).

25 травня 2018 року Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано КП «Київблагоустрій» доручення № 064-3833 щодо вжиття заходів з демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зазначених у таблиці. Таблиця містить інформацію про павільйон за адресою: АДРЕСА_1 . В графах «№ припису» та «дата припису», зазначено № 1606016 від 06 квітня 2018 року, в графі «власник» - невідомий, в графі «фото» наявне фото належного позивачу кафе-павільйону, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 на АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 71).

Відповідно до даних довідки №694 від 30 серпня 2023 року, виданої директором Комунального некомерційного підприємства "Кривоозерська багатопрофільна лікарня" Квироозерської селищної ради убачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічно-травматологічному відділенні Кривоозерської багатопрофільної лікарні з 07 липня 2018 року по 16 липня 2018 року. Діагноз - виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, ускладнена виразковою кровотечою середнього ступеню важкості (том 2 а.с. 250).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2019 року (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року та постанови Верховного суду від 08 червня 2022 року) у справі №826/8723/18 адміністративний позов ПП «Вадім» задоволено частково; визнано протиправним та скасовано доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 травня 2018 року № 064-3833 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, зазначеного у дорученні як невідомого підприємства, по АДРЕСА_1 , відповідно до припису від 06 квітня 2018 року №1806016, в частині інформації, що стосується ПП «Вадім» та зобов`язано КП «Київблагоустрій» враховувати, що зазначене доручення не стосується нерухомого майна ПП «Вадім», яке знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 за адресою АДРЕСА_1 (том 1 а.с.60-69, том 2 а.с. 111-114).

Відповідно до даних висновку №1-1-103/12 будівельно-технічного експертного дослідження, будівля площею 241,31 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, є капітальною (І, ІІ групи капітальності) (том 1 а.с. 78-86).

Окрім цього, у справі №826/8723/18 судом установлено, що належний позивачу кафе-павільйон, стосовно демонтажу якого видав доручення від 25 травня 2018 року за № 064-3833 Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), є капітальною спорудою.

Під час розгляду справи суд установив, що припис від 06 квітня 2018 року №1806016 та доручення від 25 травня 2018 року №064-3833 формально не стосуються ПП "Вадім".

Тобто задовольнивши адміністративний позов ПП «Вадім», судами визнано протиправним та скасовано доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25 травня 2018 року за № 064-3833 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, зазначеного у дорученні як невідомого підприємства, по АДРЕСА_1 , відповідно до припису від 06.04.2018 № 1806016, в частині інформації, що стосується ПП «Вадім».

Вказана обставина свідчить про те, що факт винесення Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) протиправного доручення від 25 травня 2018 року за № 064-3833, на виконання якого знищено майно позивача, підтверджений судовими рішеннями і не підлягає доведенню.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що позивачем не доведено наявність підстав для відповідальності відповідача відповідно до статті 1173 ЦК України з огляду на таке.

Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2019 року (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року та постанови Верховного суду від 08 червня 2022 року) у справі №826/8723/18 визнано протиправним та скасовано доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25 травня 2018 року № 064-3833 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону, зазначеного у дорученні як невідомого підприємства, по АДРЕСА_1 , відповідно до припису від 06 квітня 2018 року №1806016, в частині інформації, що стосується ПП «Вадім» та зобов`язано КП «Київблагоустрій» враховувати, що зазначене доручення не стосується нерухомого майна ПП «Вадім», яке знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8:000:000:000:62:025:0063 за адресою АДРЕСА_1 .

Верховним Судом під час розгляду справи №910/16226/21 за позовом ПП "Вадім" до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (відповідач 1), Державної казначейської служби України установлено, що належний позивачу кафе-павільйон, стосовно демонтажу якого видав доручення від 25 травня 2018 року за № 064-3833 відповідач 1, є капітальною спорудою, тому щодо цього об`єкта неправомірним є застосування процедури демонтажу, передбаченої для тимчасових споруд, і відповідач мав звертатися до суду з позовом про знесення такого павільйону, чого не зробив (пункт 85 постанови).

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції уважала правильними висновки місцевого і апеляційного господарського судів про те, що судовими рішенням у справі № 826/8723/18 підтверджується відсутність підстав для демонтажу за дорученням відповідача 1 від 25 травня 2018 року № 064-3833 належного позивачу кафе-павільйону, тобто - неправомірність дій Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), саме на підставі доручення якого зазначене кафе-павільйон було демонтовано КП "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (том 2 а.с. 233-247).

Відтак, доводи в апеляційної скарги в цій частині є безпідставні, оскільки протиправність дій відповідача установлено судовими рішеннями.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині відсутності правових підстав для стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вказує про таке.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб органу державної влади.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач за рішенням Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2022 року у справі № 910/16226/21 отримає за демонтаж спірного об`єкта відшкодування у розмірі 2 315 223 грн, відхиляються апеляційним судом, оскільки моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

На підтвердження факту завдання моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 300 000,00 гривень, позивач послався на те, що йому, як власнику майна, яке було незаконно знищено, завдано душевних страждань, які виразились у страху у подальшому займатись підприємницькою діяльністю, втрати віри у захист державою конституційних прав і свобод, руйнуванні життєвих планів, неможливості вести підприємницьку діяльність, що призвело до боргових зобов`язань, а у подальшому до складного матеріального становища в сім`ї, оскільки всі члени сім`ї були працевлаштовані в кафе-павільйоні. Позивач зазнав погіршення фізичного стану здоров`я, зокрема стався гіпертонічний криз та кровотеча внутрішніх органів, внаслідок чого вимушений був проходити стаціонарне лікування.

З матеріалів справи установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником ПП «ВАДІМ», тобто підприємства, що засноване і діє на основі приватної власності позивача.

Незаконне знищення майна має наслідком душевні страждання, оскільки вказане призводять до позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, до зміни усталеного способу та якості життя, інших негативних наслідків морального характеру.

Відтак апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, а також твердження відзиву ГУ Державної казначейської служби України у місті Києві щодо недоведення факту заподіяння моральної шкоди.

На підтвердження моральної шкоди позивачем надано довідку №694 від 30 серпня 2023 року, видану директором Комунального некомерційного підприємства "Кривоозерська багатопрофільна лікарня" Кривоозерської селищної ради убачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічно-травматологічному відділенні Кривоозерської багатопрофільної лікарні з 07 липня 2018 року по 16 липня 2018 року. Діагноз - виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, ускладнена виразковою кровотечою середнього ступеню важкості.

Надаючи оцінку цьому доказу, апеляційний суд зазначає, що доручення Департамента міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо вжиття заходів шляхом демонтажу павільйону винесено 25 травня 2018 року, відтак дані вказаної вище довідки у сукупності з іншими доказами підтверджують факт моральних страждань.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В постанова ОП КЦС ВС від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 наведено такі висновки щодо визначення розміру компенсації моральної шкоди:

«Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61?1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)».

З огляду на наведене, ураховуючи установлені у цій справі обставини, вимоги розумності та справедливості, тривалість моральних страждань апеляційний суд уважає, що 30 000 грн є достатнім для відновлення втрат немайнового характеру, а визначена сумом сума 70 000 грн є завищеною.

Твердження ГУ Державної казначейської служби України у місті Києві у відзиві про те, що в резолютивній частині рішення суду помилково вказано відомості про суб`єкта його виконання, відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Статтею 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів, зокрема, з місцевого бюджету, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі Порядок).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Ураховуючи, що Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) утримується за рахунок коштів бюджету міста Києва, кошти на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджету міста Києва, розпорядником якого у спірних правовідносинах є Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про що правильно зазначено у рішенні суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд робить висновок про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду шляхом зменшення розмір стягнутої моральної шкоди з 70 000,00 гривень до 30 000,00 гривень.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року змінити, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з 70 000,00 гривень до 30 000,00 гривень.

В іншій частині рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова