ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/2573/22

провадження № 22-ц/4809/551/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Агентство місцевих автомобільних доріг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2023 року у складі судді Драного В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Державного підприємства «Агентство місцевих автомобільних доріг» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначав, що з 01.04.2020 він працював на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг». 09.05.2022 відповідно до наказу № 48-к його було звільнено у зв`язку із скороченням чисельності та штату згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що звільнення з посади здійснено з порушенням вимог КЗпП України, тому є незаконним.

Зазначав, що за період роботи у відповідача він нагороджувався відзнаками за сумлінну працю, а також має стаж роботи на керівних посадах у дорожній галузі понад 11 років, є особою з інвалідністю ІІІ групи, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину.

Звертав увагу, що жодних змін в реорганізації підприємства не відбулося, оскільки в цьому не було виробничої необхідності.

07.03.2022 йому було вручено повідомлення про заплановане вивільнення згідно наказу № 13 від 09 лютого 2022 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників», але всупереч нормам чинного законодавства йому не було запропоновано жодної вакантної посади.

З наказу № 13 від 09.02.2022 року видно, що два відділи, які раніше функціонували, та один з яких він очолював (відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху), об?єднали. В результаті об?єднання двох відділів утворили вілліл з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху, але йому не було запропоновано дану вакансію, а також інші вакансії, які працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду.

Посилаючись на зазначені обставини просив визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» від 09.05.2022 № 48-к «Про звільнення ОСОБА_3 » і поновити його на роботі на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг».

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників, роботодавцем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, а працівник відмовився від переведення на іншу роботу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 зазначала, що рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

З відповіді державного підприємства від 18.05.2022 на адвокатський запит від 08.05.2023 вбачається, що станом на 10.02.2022 та 07.03.2022 на підприємстві наявні ще 3 вакантні посади (окрім зазначених у Наказі № 13), які не були запропоновані позивачеві і станом на 09.05.2022 (день звільнення) на підприємстві наявні 2 вакантні посади, які також не були запропоновані ОСОБА_1 .

Зазначала, що позивачу повідомлення з пропозицією про переведення на іншу роботу не вручалося.

Вказувала, що позивачеві не було запропоновано всі вакантні посади на підприємстві, які були наявні станом на 09.05.2022р. (дві вакантні посади), як того вимагає ст. 49-2 К3пП України..

Судом проігноровано те, що відповідач порушив вимоги частини першої статті 42 КЗпП України, у відповідності до яких при скороченні чисельності чи штату працівників у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вважав за необхідне зазначити, що відповідно до частини третьої статті 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Користуючись своїм законним правом та керуючись рекомендаціями департаменту інфраструктури Кіровоградської обласної державної адміністрації (лист від 04 лютого 2022 року № 25-19/178/0.251 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників державного підприємства «Агентство місцевих автомобільних доріг»), як органу управління, ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» видано наказ від 09 лютого 2022 року № 13 «Про внесення змін до структури та штатного розпису ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників». Відповідно до зазначеного наказу, ліквідовано відділи з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху та скорочено відповідні посади.

Зазначав, що з наказу вбачається, що лише з 12 квітня 2022 року у ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» створюються: відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху у складі 5-ти штатних посад та адміністративно-господарський відділ у складі 7-ми штатних посад.

Таким чином, підприємство не мало можливості застосувати вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо одночасної з попередженням про звільнення у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці пропозиції працівникові іншої роботи, оскільки, з повідомленням про заплановане вивільнення від 10 лютого 2022 року № 50-01-09/144/0.50 Василя КОМАХУ ознайомлено 07 березня 2022 року, а посади виникли лише 12 квітня 2023 року.

Вказував, що 02 травня 2022 року начальнику відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг Василю КОМАСІ, враховуючи його продуктивність праці і кваліфікацію, керуючись статтями 42, 49-2 Кодексу законів про працю України, було запропоновано рівнозначну вакантну посаду начальника адміністративно-господарського відділу, про що свідчить протокол наради директора ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» з керівниками структурних підрозділів № 1 від 02 травня 2022 року. Факт його відмови від запропонованої вакантної рівнозначної посади довелося фіксувати комісійно, що відображено в акті від 09 травня 2022 року № 6, оскільки позивач категорично відмовився посвідчувати цей факт власним підписом.

Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дитину та є особою з інвалідністю ІІІ групи (т. 1, а.с. 10, 21).

01.04.2020 року ОСОБА_1 був призначеним на посаду начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг», що підтверджується трудовою книжкою та відповідними наказами.

Згідно штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» на 2022 рік кількість штатних посад становила 41 (т. 1, а.с. 73-74).

09.02.2022 наказом ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» «Про внесення змін до структури та штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно рекомендацій Департаменту інфраструктури Кіровоградської ОДА (лист від 04.02.2022 № 25-19-/178/0.251 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг») з 12.04.2022 в структуру та штатний розпис внесено такі зміни: ліквідовано відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг (скорочено 4 посади), ліквідовано відділ штучних споруд та безпеки дорожнього руху (скорочено 3 посади), скорочено посади першого заступника директора, провідного інженера відділу якості та технічного контролю, заступника головного бухгалтера, провідного інженера фінансово-економічного відділу, 5 посад водіїв. Водночас створено відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху (5 посад) та адміністративно-господарський відділ (7 посад) (т. 1, а.с. 66-68).

Відповідно до штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» на 2022 рік, затвердженого 10.02.2022 у, кількість штатних посад становила 37 (т. 1, а.с. 75-76).

07.03.2022 ОСОБА_1 листом підприємства від 10.02.2022 № 50-01-09/144/0.50 повідомлено про заплановане вивільнення 11.04.2022, про що він поставив свій підпис (т. 1, а.с. 26).

Згідно протоколу наради директора ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» з керівниками структурних підрозділів, проведеної 02.05.2022 року, на якій був присутній, зокрема, ОСОБА_1 , директор підприємства запропонував ОСОБА_1 перевестися на посаду начальника адміністративно-господарського відділу та написати відповідно заяву про переведення або про відмову від запропонованої посади (т. 1, а.с. 79-80).

Згідно акту № 6 від 09.05.2022, складеного працівниками ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг», провідний інженер з кадрів запропонувала начальнику відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ОСОБА_1 переведення на запропоновану вільну посаду начальника адміністративно-господарського відділу, на що ОСОБА_1 відмовився надати заяву про переведення на іншу посаду та звернувся з проханням звільнити його з роботи у зв`язку зі скороченням штату чисельності працівників (т. 1, а.с. 81).

09.05.2022 наказом ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» № 35-к «Про звільнення ОСОБА_3 » начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 09.05.2022 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач отримав копію даного наказу 09.05.2022 (т. 1, а.с. 27).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносинах, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у справі № 212/7513/20, від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» та займав посаду начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг.

09.02.2022 наказом ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» «Про внесення змін до структури та штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно рекомендацій Департаменту інфраструктури Кіровоградської ОДА (лист від 04.02.2022, № 25-19-/178/0.251 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг») з 12.04.2022 в структуру та штатний розпис внесено такі зміни: ліквідовано відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг (скорочено 4 посади, в тому числі начальника відділу), ліквідовано відділ штучних споруд та безпеки дорожнього руху (скорочено 3 посади), скорочено посади першого заступника директора, провідного інженера відділу якості та технічного контролю, заступника головного бухгалтера, провідного інженера фінансово-економічного відділу, 5 посад водіїв. Водночас створено відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху (5 посад) та адміністративно-господарський відділ (7 посад) (т. 1, а.с. 66-68).

Зазначене свідчить про факт проведення підприємством скорочення чисельності штату працівників, у свою чергу суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників, як зазначено вище, належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Зі штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» на 2022 рік вбачається, що мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочено штат працівників з 41 до 37 працівників (т.1 а.с.75-76).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений частиною першою статті 49-2 КЗпП України строк попередив позивача про його наступне вивільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (т.1 а.с.69).

ОСОБА_1 було запропоновану вільну посаду начальника адміністративно-господарського відділу, на що ОСОБА_1 не надав згоди, що підтверджується відповідним актом № 6 від 09.05.2022.

Разом із цим позивачу не доведено до відома перелік всіх вільних вакансій станом на 07 березня 2022 року та до моменту звільнення.

В порушення частини третьої статті 49-2 КЗпП України йому не була запропонована вакантна посада «інженера І категорії адміністративно-господарського відділу».

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що відповідно до наявної у позивача освіти, кваліфікації та досвіду роботи, кваліфікаційних вимог до зазначеної посади, позивач може займати вакантну посаду інженера І категорії адміністративно-господарського відділу.

Посилання відповідача на те, що позивачу було запропоновано рівнозначну вакантну посаду начальника адміністративно-господарського відділу, оскільки він не мав пріоритетного права для призначення на нижчі, або інші нерівнозначні посади перед іншими працівниками є необгрунтованими з огляду на те, що законодавством передбачено обов?язок роботодавця по працевлаштуванню працівника у разі звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Однак відповідачем не було запропоновано всіх вакантних посад на підприємстві, як на час повідомлення про наступне вивільнення так і на час звільнення позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що скорочення посади не є перешкодою для захисту порушених трудових прав працівника та підставою для невиконання рішення суду про поновлення на роботі.

Адже, згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно практики ВС, зокрема, викладеної в постанові від 15.05.2020 у справі №500/424/19, поновлення на роботі працівника має бути реальним, тобто з відновленням трудових відносин між працівником і роботодавцем, що, виходячи зі змісту статей 21 і 24 КЗпП України, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але і фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату.

Зміна структури і штатного розпису установи після звільнення працівника не позбавляє роботодавця можливості внесення до штатного розпису необхідних змін з метою виконання рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції у порушення норм процесуального права та матеріального права не встановив усіх фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, не перевірив, чи було запропоновано ОСОБА_1 вакантну посаду «інженера І категорії адміністративно-господарського відділу» в ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг», яку він, згідно пояснень представника позивача ОСОБА_4 , наданих ним в судовому засіданні апеляційного суду, відповідно до наявної у нього освіти, кваліфікації та досвіду роботи може займати, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про дотримання роботодавцем статті 49-2 КЗпП України щодо обов`язку по працевлаштуванню позивача та неправильно вирішив даний спір.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав передбачених п.п. 1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового судового рішення про визнання протиправним та скасування наказу ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» від 09.05.2022 № 48-к та поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг

Про судові витрати

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За змістом пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до положень частини 9 статті 10, частин 1, 6 статті 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1488,60 грн.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрати на правничу допомогу адвокатом до матеріалів справи додано Договір про надання правової/правничої допомоги 25/05 від 25.05.2022, Додаткову угоду № 2 від 02.01.2024 до договору про надання правової/правничої допомоги 25/05 від 25.05.2022, рахунок № 1 на оплату від 02.01.2024, квитанція про сплату ОСОБА_1 3000 грн. послуг з надання правничої допомоги адвокату Комасі Т.С., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги.

06.03.2024 ОСОБА_2 подала до апеляційного суду заяву про стягнення компенсації здійснених витрат по даній справі в розмірі 9000,00 грн., до якої додано акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 09.11.2023, який містить перелік наданих послуг; копію рахунку № 2 від 05.03.2024 на оплату ОСОБА_1 6000 грн. послуг по договору № 25/05 від 25.05.2022 та докази направлення заяви про стягнення компенсації здійснених витрат по справі відповідачу.

Проаналізувавши надані представником позивача докази надання правничої допомоги із зазначенням вартості послуг наданих адвокатом, апеляційний суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності та співмірності виконання відповідних робіт у зв`язку з чим заява про стягнення витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381-383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агентство місцевих автомобільних доріг» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг» від 09.05.2022 № 48-к «Про звільнення ОСОБА_3 ». Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ДП «Агентство місцевих автомобільних доріг».

Стягнути з Державного підприємства «Агентство місцевих автомобільних доріг» на користь ОСОБА_1 9000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Державного підприємства «Агентство місцевих автомобільних доріг» в дохід держави 1488,60 грн судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний