Номер провадження 2/205/3997/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу №205/10929/24 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований тим, що 22.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 2351 (далі Виконавчий напис) про стягнення з позивача на корить відповідача заборгованості за кредитним договором № 500904097 від 19.02.2013 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк», правонаступником якого за кредитним договором є ТОВ «Дата Майнінг Груп», правонаступником якого за кредитним договором є ТОВ «ФК «ЄАПБ», правонаступником якого за кредитним договором є позивач, за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року в розмірі 20 165,67 грн., з яких: 3 375,27 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 240,40 грн. заборгованість за відсотками та комісією, 12 400 грн. заборгованість за пенею, 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 1172 від 29.06.1999 року. Нотаріус не врахував, що законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, а також стягнув заборгованість більше, ніж за три роки. На підставі Виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 68944683, у межах якого арештовано кошти позивача.

На підставі зазначеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис про стягнення суми боргу за виконавчим документом, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву, а також залучено в якості третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

31.10.2024 року від представника ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яченко Ю.М. надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання, у якому заперечував проти клопотання відповідача щодо врегулювання спору за участю судді.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Неруша О.В. надійшло клопотання, у якому просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив. Від представника ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яченко Ю.М. надійшла заява про визнання позову та стягнення половини судового збору.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про час, дату та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

За таких обставин, суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

У ході судового розгляду встановлено, що 22.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 2351 про стягнення з позивача на корить відповідача заборгованості за кредитним договором № 500904097 від 19.02.2013 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк», правонаступником якого за кредитним договором є ТОВ «Дата Майнінг Груп», правонаступником якого за кредитним договором є ТОВ «ФК «ЄАПБ», правонаступником якого за кредитним договором є позивач, за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року в розмірі 20 165,67 грн., з яких: 3 375,27 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 240,40 грн. заборгованість за відсотками та комісією, 12 400 грн. заборгованість за пенею, 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

На підставі Виконавчого напису 05.05.2022 року державним виконавцем Новокодацького відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження № 68944683. У межах виконавчого провадження постановою від 10.07.2024 року накладено арешт на кошти боржника.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до пунктів 1, 2 Глави 12 Порядку виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа.

Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса, під час його вчинення Нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Перелік доповнено вказаним пунктом на підставі Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 26 листопада 2014 р. № 662.

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. в частині, зокрема, доповнення Переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Таким чином, Перелік на час вчинення Виконавчого напису діяв в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з копії кредитного договору № 500904097 від 19.02.2013 року (а.с.8-9), він не був посвідчений нотаріально.

Враховуючи викладене, правова підстава для вчинення спірного Виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, відсутня.

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Враховуючи приписи ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17.

Із змісту позову вбачається, що заборгованість є спірною, її стягнуто за період, що перевищує три роки.

Отже, Виконавчий напис не відповідає вимогам закону та порушує права позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач визнав позов, про що зазначив у письмовій заяві. Зазначене не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що суд задовольнив позов, а відповідач позов визнав, то 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків стягненню на користь позивача з відповідача.

Окрім того, у позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути на її користь виправи на професійну правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000 грн. позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.17), ордер (а.с.16), договір про надання правової допомоги №216 від 24.07.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.15), відповідно до якого адвокатом складено та подано до суду позовну заяву, здійснено представництво інтересів клієнта у судовій справі, що оцінено сторонами в розмірі 4 000 грн., квитанцію про оплату позивачем гонорару адвоката за договором № 216 у розмірі 4 000 грн.(а.с.2).

Оскільки судові витрати позивача на професійну правову допомогу доведені, є співмірними складності справи, відповідач не подав клопотання про зменшення розміру таких витрат, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних витрат у розмірі 4 000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 39, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 137, 141, 206, 247, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2351 від 22.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 500904097 від 19.02.2013 року в розмірі 20 165,67 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул.. Соборна, 98А, каб. 70, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судові витрати в розмірі 4 605,60 грн., з яких: 605,60 грн. - судовий збір, 4 000 грн. витрати на професійну правову допомогу.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 605,60 грн. 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції 9352-0444-5866-9851 від 21.08.2024 року в АТ КБ «ПриватБанк».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко