20.05.2024 227/5221/21

РІШЕННЯ
20.05.2024 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Корнєєвої В.В.
при секретарі с/з Михайловській Т.П,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції)
позивача ОСОБА_2 ( в режимі відеоконференції)
представника відповідача ОСОБА_3
представника третьої особи Сич О.А ( в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна служба здоров`я України, про відшкодування шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до КНП «Добропільська ЛІЛ», третя особа Національна служба здоров`я України, про відшкодування шкоди, спричиненої незаконної вимоги оплати за надання медичних послуг, в обґрунтування якого зазначено, що батько позивача ОСОБА_4 з 14.04.2021р. по 01.05.2021 р. перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Добропільська ЛІЛ»(відповідача по справі) з діагнозом: позашпитальна полісегментарна двобічна пневмонія (COVID-19). Позивач зазначає, що в зв`язку з хворобою ОСОБА_2 була вимушена купувати ліки, в тому числі, й ті, що входять до програми медичних гарантій, згідно списків, які кожного дня надавали їй працівники лікарні, але не зважаючи на це, 01.05.2021 р. її батько помер.
17.05.2021 року позивач звернулась з листом до Міністерства охорони здоров`я та Національної служби здоров`я України щодо компенсації коштів, витрачених на лікування наслідків, спричинених COVID-19. З листа НСЗУ від 26.05.2021 р. позивачу стало відомо, що між НСЗУ та відповідачем укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1076-Е421-Р000 щодо надання медичної допомоги за пакетом медичних послуг: «Стаціонарна допомога пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2». Згідно п. 19 Договору, надавач зобов`язується забезпечити реалізацію пацієнтами їх прав на отримання медичних послуг та відшкодувати збитки, завдані пацієнтам у зв`язку з порушенням вимог цього договору. Також, повідомлено про те, що НСЗУ звернулась до КНП «Добропільська ЛІЛ» та Донецької обласної ради, як власника надавача з проханням повернути кошти, які були сплачені за лікарські засоби та надати пояснення щодо обставин справи. Окрім того, позивача повідомлено, що її звернення містить можливі ознаки кримінального правопорушення, а відтак НСЗУ направлено матеріали звернення до Донецької обласної прокуратури.
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.
відповідях відповідача не спростовано твердження позивача про факт незаконної вимоги оплати за надання медичних послуг, і порушення вищевказаних вимог є підставою для притягнення до відповідальності надавача у порядку, передбаченому законом.
В судовому засіданні 30.05.2023 року судом було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та продовжено розгляд справи по суті.
Після цього, 25.11.2022 р. від представника відповідача надійшло письмове пояснення на заявлені позовні вимоги, з якого вбачається, що батько позивача ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Добропільська ЛІЛ» з 14.04.2021р. по 01.05.2021 р. у стаціонарі, і йому було призначено лікування згідно затвердженого протоколу препаратами лікарні. Хворий ОСОБА_4 при госпіталізації у терапевтичне відділення був ознайомлений та підписав інформовану згоду пацієнта на проведення лікування хворих препаратами, які не входять до Національного переліку основних лікарських засобів. Стан хворого погіршувався, ускладнювався супутньою патологією, в зв`язку із чим постійно корегувалось лікування хворого. Ніхто з працівників лікарні не наполягав на придбанні медичних препаратів для лікування стану здоров`я пацієнта, що постійно погіршувалося, родичам хворого було рекомендовано придбати препарати, які не входять до Національного переліку основних лікарських засобів, затверджених Постановою КМУ від 25.03.2009 р. № 333. Також позивача було повідомлено про те, що деяких препаратів, які входять до системи медичної програми, немає в наявності, з огляду на великий попит через епідемію, відсутність на складі постачальників, так як в період підвищеної захворюваності на COVID-19 був високий попит на медикаменти для лікування коронавірусної хвороби, постачальники відчували дефіцит медикаментів на складах та не могли задовольнити заяви від підприємства. Позивач дійсно надавала до лікарні медикаменти, про які зазначено в позові, ці ліки використовувалися тільки на лікування її батька, але, на жаль, батько позивача помер, після цього частина медикаментів, яка не була використана була повернута позивачу, про що зазначено також позивачем в заявах до суду.
В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити та зазначила, що придбання медичних препаратів було пов`язане з наявними труднощами. Вона хотіла вилікувати батька, і в неї не було часу розмірковувати про те, що лікування має здійснюватися за безоплатною програмою. Вона щоденно зранку приходила на медичний обхід та медичний персонал (медсестри) надавали їй список з зазначенням препаратів, які потрібно придбати, прізвищ їх вона не знає, вони переписували з листка призначення лікаря. Придбані медикаменти вона передавала цим медичним сестрам, які змінювалися щоденно. До поліції під час знаходження батька в лікарні не зверталася, так як не знала своїх прав. Окрім того, позивач зазначила, що не потрібно звинувачувати медсестер у тому, що вони надавали їй список з зазначенням препаратів, які необхідно було купити для лікування її батька, в даному випадку повинен відповідати головний лікар лікарні, так як ця лікарня більше коштів витрачала на закупівлю будівельних матеріалів, а ніж на придбання ліків для хворих. Її батько перебував у реанімаційному відділенні цієї лікарні, але у зв`язку з тим, що реаніматологів не було, лікування її батька здійснювали лікарі - анестезіологи. Також зазначила, що оскільки лікарня не була в повній мірі забезпечена ліками в цьому винен головний лікар, так як він не вчасно замовляв ліки на лікування хворих. Вважає, що лікарня ухилялась від замовлення препаратів, які передбачені за протоколами лікування, в той час як інші лікарні укладали договори на закупівлю таких препаратів. Також зазначила, що кримінальне провадження було відкрито за заявою НСЗУ, про результати проведення досудового розслідування вона нічого не знає, воно триває до цього часу. Також вона зверталася до НСЗУ та просила їх повернути кошти, але вони відповіли що їй потрібно звертатися до лікарні. Вважає, що шкоду завдала саме лікарня, а не конкретна особа, оскільки медичний персонал систематично змінювався. Позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник позивача адвокат Васюк М.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зазначивши, що справа складна, аналогічних справ в судовій практиці не існує, і загальною метою звернення до суду є не стягнення грошових коштів з відповідача, а попередження щодо неможливості допущення подібного в подальшому. Також він додав, що в даній ситуації непотрібно встановлювати конкретного лікаря, який вимагав придбати ліки, які передбачені програмою, а вони мають право пред`явити позов до КНП «Добропільська ЛІЛ» як до юридичної особи, в якій працює медичний персонал.
Представники відповідача - головний лікар КНП «Добропільська ЛІЛ» ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що дійсно з НСЗУ існує договір про надання послуг за системою медичних гарантій. Після проведення лікування хворих лікарня надсилає звіт і після цього отримує оплату медичних послуг від НСЗУ. Випадок лікування батька позивача також в повній мірі був оплачений НСЗУ, офіційних претензій згідно п.31 від НСЗУ не надходило, ніякого службового розслідування не проводилось. З боку НСЗУ лише надходив пересланий лист позивача та рекомендовано повернути їй кошти, затрачені на лікування батька, але будь-яких вказівок НСЗУ не має права надавати, лікарня самостійно визначає свою діяльність, і ніхто не має права в неї втручатися, НСЗУ не
мають права надавати розпорядження на повернення коштів. НСЗУ виділяють кошти, але вони не володіють інформацією, що через форс-мажор у них не було відповідних ліків.
Відносно того, що в лікарні не було необхідних препаратів для лікування за системою медичних гарантій головний лікар зазначив, що лікарня наперед не отримує кошти від НСЗУ, а лише після проведення лікування. Лікарня ледве забезпечує виплату заробітної плати працівникам, змушена проводити скорочення штату, вільних коштів немає. В той час, коли хворів батько позивача, був пік епідемії COVID-19, було замовлено в постачальника медикаментів відповідні ліки, але цих ліків не було на складах, постачальник не зміг їх своєчасно поставити, і тому родичі хворих самостійно відшукували ті медикаменти, яких в лікарні не було, в тому числі, і ті, що були за системою медичних гарантій. Безпосередньо він не займається замовленням ліків це робить відповідний фахівець, кожне відділення лікарні надає заявку постачальнику-фармацевтичній компанії на замовлення відповідних ліків, потім фармацевт складає заявку та з`ясовує у постачальника, які ліки є в наявності, а які відсутні. Від позивача ніхто нічого не вимагав, вона ліки приносила самостійно, просила їх застосувати з метою покращення стану батька, що лікарня і робила. На сьогоднішній день кримінальне провадження розслідується, осіб, які нібито вимагали з позивача надання ліків, не встановлено. Будь-яких офіційних претензій з боку НСЗУ до лікарні не заявлено, фактів неналежного надання медичних послуг по системі медичних гарантій не встановлено, договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій після звернення позивача не було припинено, в зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими, і КНП «Добропільська ЛІЛ» є неналежним відповідачем по справі. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з врахуванням вищезазначеного.
Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначили, що позивач не знає прізвищ медичних працівників, які виносили списки з призначеними препаратами, які необхідно придбати та не знає хто саме отримував медичні препарати, що перешкоджає проведенню перевірки в лікарні, потрібно щоб слідство встановило хто причетний до вчиненого кримінального правопорушення, і саме ця особа повинна відшкодувати матеріальну шкоду. Представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що в ході розгляду справи ані позивач, ані представник позивача не змогли надати достовірні факти, що саме діями відповідача позивачу завдано матеріальні збитки в зазначеному розмірі. Батько позивача при госпіталізації до КНП «Добропільська ЛІЛ» був ознайомлений та підписав інформаційну згоду на проведення лікування препаратами, які не входять до національного переліку основних лікарських препаратів. Окрім того, будь-яких фактів щодо хворого було застосовано не своєчасне або неякісне лікування позивачем та правоохоронними органами не надано, не встановлено, що хворому не надавалось взагалі лікування, кошти які залишилися від лікування повернуті позивачу після смерті хворого. Також просив прийняти до уваги суд, що лікарня перебувала в форсмажорних обставинах, оскільки на той період був розпал епідемії. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні представник Національної служби здоров`я України Сич О.А. зазначила, що дійсно між відповідачем та НСЗУ був укладений договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. В ході розгляду звернення позивача було встановлено, що лікарнею дійсно надавалися списки медичних препаратів, яких не було в лікарні, та які необхідно було придбати, під час звернення до НСЗУ позивач надала копії чеків на придбання ліків. НСЗУ, незважаючи на обов`язковість проведення такої перевірки згідно укладеного договору, за фактом надання неякісних медичних послуг за заявою позивача перевірка щодо надання неякісних медичних послуг та вимагання не проводилась. Позивач взагалі не зазначила, в чому полягала неякісність надання медичних послуг (чи не надавалися вони, чи надавалися не в повному обсязі, чи це стосується відсутності) і тому цей факт ніким не встановлений. Також направлено матеріали звернень позивача до Донецької обласної прокуратури з проханням дослідити викладені обставини та вжити заходи реагування у межах компетенції стосовно надання неякісних послуг. З врахуванням повідомлення позивача про вимагання коштів за надання медичних послуг НСЗУ було направлено відповідне повідомлення до правоохоронних органів, якими відкрито кримінальне провадження. Стан цього кримінального провадження НСЗУ невідомий. Також НСЗУ було направлено лист-пропозицію до КНП «Добропільська ЛІЛ» про необхідність повернення грошових коштів ОСОБА_2 . Офіційних претензій до лікарні про повернення коштів згідно п.31 укладеного з цією лікарнею договору не заявлено, службове розслідування за фактом надання медичних послуг батьку позивача в НСЗУ не проводилося. Випадок надання медичної допомоги батьку позивача було в повному обсязі оплачено надавачу медичних послуг КНП «Добропільська ЛІЛ». Представник НСЗУ зазначила, що якщо в матеріалах справи достатньо доказів, то позов повинен бути задоволений.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Права особи на якісну медичну допомогу і безпеку закріплено в Європейській хартії прав пацієнтів (ст. 8, 9), Конституції України (ст. 49, ч. 1), Основах законодавства України про охорону здоров`я.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Згідно «Основ законодавства України про охорону здоров`я» медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику та лікування у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.
Відповідно до ст. 283 ЦК України, фізична особа має право на охорону її здоров`я. Охорона здоров`я забезпечується системною діяльністю державних та інших організацій, передбаченою Конституцією України та законом.
Всі безкоштовні медичні послуги в Україні надаються по пакету гарантії МОЗ, пацієнт під час звернення до лікарні має знати, що держава оплатила його лікування, в тому числі і ліки, відповідно до протоколу лікування.
Основним державним органом який формує і реалізовує державну політику в сфері охорони здоров`я- є Міністерство охорони здоров`я. Відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 267 (в редакції постанови Кабінету МіністрівУкраїни від 24 січня 2020 р. № 90): Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечує формування та реалізує державну політику.
Іншим центральним органом державної влади, який реалізує державну політику у сфері медичного обслуговування населення є Національна служба здоров`я України. 27 грудня 2017 р. Постановою Кабінету Міністрів України №1101 була утворена Національна служба здоров`я України і було затверджено Положення про Національну службу здоров`я України. Відповідно до
цього Положення Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Основними завданнями НСЗУ є: 1) реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2) виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; 3) внесення на розгляд Міністра охорони здоров`я пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.
Відповідно до п. 1, 4 положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 р. № 1101, Національна служба здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
Тобто, саме на Національну службу здоров`я України покладено обов`язок забезпечення виконання державних, соціальних гарантій в сфері медичного обслуговування населення, надання безкоштовного пакету медичних послуг за програмами медичних гарантій.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування пацієнтів з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та належної оплати праці медичних та інших працівників, які надають медичну допомогу таким пацієнтам» від 24 квітня 2020 року №331, кошти, передбачені для закупівлі медичних послуг, пов`язаних з наданням медичної допомоги пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, насамперед спрямовуються, зокрема, на забезпечення лікарськими засобами та медичними виробами пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я, крім лікарських засобів та медичних виробів, постачання яких здійснюється шляхом централізованих закупівель Міністерством охорони здоров`я України.
Як було встановлено в судовому засіданні між КНП «Добропільська ЛІЛ» (надавач послуг) та НСЗУ було укладено договір № 1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
Згідно п. 8 Договору № 1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.
Відповідно до п. 16 Договору № 1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, замовник має право: проводити моніторинг виконання умов договору, зокрема шляхом звірки повноти та достовірності інформації, що внесена у звіт про медичні послуги за договором, з інформацією, що міститься в системі, медичною документацією та іншими даним, що свідчать про надання послуг з цим договором, та у разі виявлення невідповідностей чи порушень умов цього договору здійснювати перерахунок сплачених коштів за звітом про медичні послуги.
Відповідно до п. 38 Договору № 1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, у разі коли після оплати за звітом про медичні послуги буде встановлено невідповідність даних звіту про медичні послуги інформації, що міститься в системі, статистичній звітності надавача, документам, які підтверджують надання медичних послуг, деклараціям, іншим фактичним даним про надання медичних послуг, надавач зобов`язаний повернути замовнику надміру сплачені кошти протягом трьох календарних днів з дати надіслання повідомлення замовником. У разі неповернення надміру сплачених коштів замовник має право відповідно зменшити суму оплати у наступних звітних періодах.
Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_2 , який захворів на COVID-19 та проходив лікування в КНП «Добропільська ЛІЛ».
Згідно долученої до матеріалів справи копії медичної картки стаціонарного хворого № 1561 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.04.2021 року по 01.05.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Добропільська ЛІЛ» та йому надавалась медична допомога, а саме: лікарями призначено лікування, у хворого неодноразово за час його перебування в закладі проводилися дослідження крові, сечі, було здійснено переливання трансфузійної рідини, та проводилися інші заходи для покрашення стану здоров`я пацієнта (том. 2 ст. 90-173). З матеріалі справи вбачається, що батьком позивача ОСОБА_4 18.04.2021р.було підписано форму інформаційної згоди пацієнта на проведення лікування хворих препаратами, які не входять до національного переліку (том 1 а.с. 80).
Тобто, в судовому засіданні встановлено, що частково медичні препарати, які використовувалися під час лікування батька позивача в лікарні, були придбані за кошти позивача. Перелік цих препаратів, зазначений в позові, відповідачем не оспорюється.
Представники відповідача в судовому засіданні зазначали, що приймали від позивача ліки для лікування її батька, оскільки в розпорядженні лікарів на той час не було необхідних ліків, так як постачальник ліків не зміг забезпечити поставку всіх необхідних ліків.
З копії листа-згоди від 05.05.2021р., виданого ТОВ «Ютекс Медікал» вбачається, що за період з 01.04.2021р. по 30.04.2021р. не було в наявності наступних ліків: з діючою речовиною (Декседетомидін) фленокс та еноксапарин, з діючою речовиною (methylprednisolone) солу-медрол (том 1 а.с. 79). З копії листа-згоди від 05.05.2021р., виданого ТОВ «Ютекс Медікал» вбачається, що за період з 01.04.2021р. по 30.04.2021р. не було в наявності наступних ліків: Фленокс (еноксапарин), Солу-Медрол, Роксипим, Дексмедетомидин (том 1 а.с. 252).
Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження посилання представника відповідача ОСОБА_5 на те, що в лікарні з об`єктивної причини не було в наявності необхідних лікарських препаратів. Правомірність дій адміністрації лікарні щодо проведення закупівель медичних препаратів за державні кошти для лікування хворих не є предметом даного цивільного позову.
Доказів встановлення неправомірності дій адміністрації лікарні щодо проведення закупівель медичних препаратів за державні кошти для лікування хворих позивачем, її представником, представником третьої особи, до суду не надано.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 суду повідомив, що незважаючи на застосовані заходи щодо лікування батька позивача, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 141 від 04.05.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті - двобічна тотальна пневмонія, набряк легень, інші суттєві стани, які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті 2019 пCoVгостра респіраторна хвороба (том 1 а.с. 19).
Позивач зазначає, що має право на відшкодування витрат понесених на лікування батька, а саме купівлю ліків, які передбачені системою медичних гарантій, і зазначає, що перед зверненням до суду намагалася вирішити це питання позасудовим шляхом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зверталася з листами до Міністерства охорони здоров`я України, Національної служби здоров`я України щодо компенсації коштів, витрачених на лікування наслідків, спричинених COVID-19, КНП «Добропільська ЛІЛ» та Донецької обласної ради щодо повернення коштів, що були витрачені на придбання лікарських засобів у період стаціонарного лікування, які передбачені програмою медичних гарантій (том 1 а.с. 32-35, 42-45).
З копії листів Національної служби здоров`я України вбачається, що НСЗУ звернулось з проханням до надавача медичних послуг поновити права ОСОБА_4 та повернути кошти, що були сплачені пацієнтом за лікарські засоби, які передбачені програмою медичних гарантій та оплачуються НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, оскільки надавач медичних послуг не мав права вимагати від пацієнтів незаконну винагороду в будь-якій формі, яка є попередньою чи наступною умовою для отримання пацієнтами медичних послуг, що надаються згідно з договором, і повинен здійснювати контроль за тим, щоб працівники надавача та підрядники не вимагали від пацієнтів таку винагороду. Також, НСЗУ було направлено матеріали звернення до Донецької обласної прокуратури з проханням дослідити викладені обставини та вжити заходи реагування у межах компетенції (том 1 а.с. 36-41).
Відповідно до листа з НСЗУ від 02.10.2023 року, НСЗУ не здійснювався моніторинг виконання КНП «Добропільська ЛІЛ» умов договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій за зверненням ОСОБА_2 щодо порушення медичними працівниками надавача прав її батька ОСОБА_4 на медичне обслуговування за програмою медичних гарантій. 01.05.2021 року до НСЗУ надходило звернення з Урядової «гарячої лінії», в якому було повідомлення ОСОБА_2 про порушення працівниками КНП «Добропільська ЛІЛ» прав ОСОБА_4 на медичне обслуговування за програмою медичних гарантій.
26.05.2021 НСЗУ надано відповідь щодо зазначеного питання в зверненні та направлено листа до КНП «Добропільська ЛІЛ» про надання пояснень стосовно обставин викладених у зверненні ОСОБА_2 і щодо повернення коштів, що були сплачені пацієнтом за лікарські засоби, які передбачені програмою медичних гарантій та оплачуються НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантів. НСЗУ отримано лист- пояснення КНП «Добропільська ЛІЛ» від 19.06.2021 р. № 1676.
Як було встановлено в судовому засіданні КНП «Добропільська ЛІЛ» не заперечувала факт того, що отримувала від позивача медичні препарати на лікування батька, які використовувала на його лікування, і частково ці ліки були повернуті позивачу, оскільки не були використані під час лікування батька позивача. Про це відповідач зазначав в судовому засіданні, в своїх відповідях, направлених НСЗУ, а також позивачу. Факт повернення частини ліків з боку відповідача підтвердила в судовому засіданні позивач.
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в позові зазначила, що шкоду їй було нанесено в результаті неправомірного вимагання оплати за медичні послуги, безкоштовність яких гарантовано державою, та з посиланням на ст.1166 ЦК України просила стягнути на її відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.
В судовому засіданні судом пропонувалося позивачу та її представнику додатково зазначити правове обґрунтування заявлених позовних вимог, на що позивач та її представник зазначили, що все обґрунтування зазначене в позові.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження правомірність посилання позивача на спричинення їй шкоди з боку відповідача в результаті неправомірного вимагання оплати за медичні послуги, безкоштовність яких гарантовано державою. Так, ані позивачем, ані її представником не доведено факт вимагання, не зазначено хто саме вимагав, яку вимогу працівник медичної установи ставив при вимаганні. Також не надано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів вимагання медичними працівниками відповідача незаконної винагороди в будь-якій формі, яка є попередньою чи наступною умовою для отримання позивачем медичних послуг, а також отримання від позивача або його представників оплати за такі медичні послуги. Окрім того, слід окремо зазначити про те, що на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, і осіб, які вчинили таке кримінальне правопорушення, на час розгляду даної справи не встановлено.
Також не заслуговують на увагу доводи позивача на підтвердження своїх стверджень про неправомірність дій відповідача, щодо того, що лікарнею не проводилися належним чином тендери на закупівлю медикаментів на лікування хворих, оскільки проведення дотримання процедури проведення тендерів, діяльність адміністрації лікарні щодо проведення таких тендерів, не є предметом спору по даному цивільному провадженню, і в межах даної справи суд не може вийти за межі судового розгляду та проводити перевірку діяльність лікарні щодо здійснення закупівель, надання оцінки цій діяльності керівництва лікарні.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.
Стосовно доводів позивача, про які позивач зазначала в своєму позові, неодноразових письмових поясненнях, які надходили до суду, та в ході судового розгляду про те, що незалежно від того чи буде підтверджено факт вимагання чи ні з боку медичних працівників, вона має право на компенсацію витраченого на лікування батька, в той час, коли ці ліки мали надаватися за системою медичних гарантій безкоштовно, слід зазначити, що зазначене питання потрібно вирішувати в результаті правового регулювання правовідносин між позивачем та НСУ.
Згідно вищезазначеного, оплата надання медичних послуг пацієнтам у межах програми медичних гарантій, контроль фінансування та повернення надміру сплачених коштів здійснюється НСЗУ, а тому в даному випадку, після надходження звернення ОСОБА_2 до НСЗУ, остання відповідно до ПКМУ від 27.12.2017 р. № 1101, п.31 договору № 1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, зобов`язана була провести перевірку викладених фактів, та в разі підтвердження викладених позивачем фактів, згідно п.38 цього договору, через невідповідність даних звіту про медичні послуги інформації, що міститься в системі, статистичній звітності надавача, документам, які підтверджують надання медичних послуг, деклараціям, іншим фактичним даним про надання медичних послуг, офіційно пред`явити вимогу про повернення замовнику (НСЗУ) надміру сплачені кошти протягом трьох календарних днів з дати надіслання повідомлення замовником, а в разі неповернення надміру сплачених коштів замовник (НСЗУ) мав право відповідно зменшити суму оплати медичних послуг КНП «Добропільська ЛІЛ» у наступних звітних періодах.
Як було встановлено в судовому засіданні моніторинг якості надання медичних послуг з боку КНП «Добропільська ЛІЛ» НСЗУ не проводився, жодних заходів, передбачених п.31,38 договору № 1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, НСЗУ не застосовувалося. Позивача, яка первісно звернулася із відповідною заявою до НСЗУ, було перенаправлено до КНП «Добропільська ЛІЛ» і роз`яснено ОСОБА_2 , що саме лікарня має повернути кошти, в той час, коли розпорядником бюджетних коштів щодо надання медичної допомоги за системою медичних гарантій є НСЗУ.
Таким чином, правовідносини щодо надання медичних послуг за рахунок держави існують між особою, яка проходить лікування (її родичами, які витрачають кошти на лікування хворого) з одного боку та НСЗУ як уповноваженого державою органу, який забезпечує надання соціальних гарантій щодо надання медичних послуг за рахунок держави згідно визначених МОЗ України програм, та є розпорядником бюджетних коштів, виділених державою для цього.
Суд приходить до висновку про те, що саме НСЗУ має нести відповідальність за неякісне надання або ненадання медичних послуг за системою соціальних гарантій, які гарантовані пацієнту державою, і тому суд вважає, що належним відповідачем за позовом про відшкодування понесених витрат на закупівлю ліків, надання яких на лікування хворого має надаватися безкоштовно за рахунок медичних гарантій, має бути саме Національна служба здоров`я України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.
Також слід зазначити, що у зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81‚ 141, 223, 263-265, 273, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна служба здоров`я України, про відшкодування шкоди відмовити.
Судові витрати в розмірі 908 грн.00 коп, які були понесені позивачем- залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступну та резолютивну частини рішення було проголошено в судовому засіданні 20.05.2024 року, повний текст рішення суду виготовлено 24.05.2024 року.

Суддя В.В. Корнєєва

20.05.24