Справа № 211/5043/23
Провадження № 2/211/159/24
РІШЕННЯ

іменем України

27 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бочан Марія Іванівна, звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. У період спільного проживання у них народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею. 10.02.2014 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі №215/7935/13-ц, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Рішення було пред`явлено до виконання до державної виконавчої служби та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів без поважних причин, внаслідок чого станом утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дітей у розмірі 233 042,44 грн. На підставі викладеного та з урахуванням положень ст. 196 СК України позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2021 по 01.06.2023 у сумі 210 161,74 грн.

Ухвалою суду від 23.08.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 06.12.2023 провадження у справі зупинено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.03.2024 ухвалу про зупинення провадження скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судове засідання сторони не з`явились.

Представника позивача ОСОБА_1 адвокат Мосійченко М.І. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений. Представник відповідача адвокат Федосов М.М. звернувся до суду з заявою про з позовними вимогами не згодний, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з огляду на те, що дійсно в проміжок часу з травня місяця 2021 року (по закінченні чергового військового контракту) по березень 2022 року (мобілізації відповідача до лав ЗСУ) він не сплачував аліменти, так як оформляв пенсію та не мав жодного доходу, про що своєчасно повідомив ОСОБА_1 . Представник звертає увагу суду, що за час витрачений на оформлення пенсії, вона так і не була оформлена, з огляду на те, що через активні бойові дії не було можливості отримати всі необхідні документи, які б підтверджували стаж роботи та служби ОСОБА_2 . Однак, вже в березні місяці 2022 року, будучи мобілізованим він передав своєму командирові виконавчі документи для відрахування з його доходів аліментів та заборгованості за ними. Тож, після мобілізації, за рахунок відрахувань з грошового забезпечення, гасилась заборгованість за аліментами та сплачувались самі аліменти. Станом на сьогоднішній день аліменти на утримання дітей, як і до травня 2021 року, сплачуються справно та в повному обсязі. При цьому, згідно відповіді на адвокатський запит, датованої 09.05.2024 №43501/30.18-26/8, заборгованість зі сплати аліментів, станом на 08.05.2024, становить 76 189,63 грн. Тобто зменшена в рази. Крім того, долучені з поясненням документи вказують на свідоме ставлення ОСОБА_2 до виконання своїх обов`язків зі сплати аліментів на утримання дітей та систематичну сплату таких аліментів.

Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання у них народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які наразі проживають разом з матір`ю та утримання яких Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 10.02.2014 ухвалено рішення у справі №215/7935/13-ц, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5, 6 копія свідоцтв про народження, а.с. 7 копія рішення).

У подальшому виконавчий лист №212/7935/13-ц було пред`явлено до виконання до виконавчої служби та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №50710838 (а.с. 8 копія виконавчого листа).

Відповідно до розрахунку державного виконавця від 07.07.2023 за №50710838/8, наданого Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заборгованість ОСОБА_2 з виконання рішення станом на 01.07.2023 складає 233 042,44 грн. (а.с. 10).

Згідно зі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

При розрахунку заборгованості, суд бере до уваги надану позивачем довідку державного виконавця, якою визначено, що розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.05.2021 по 01.06.2023 становить 251 113,18 грн., з яких: 235 562,52 грн. заборгованість зі сплати аліментів, 15 550,66 грн. грн. штраф за несвоєчасну сплату аліментів. Заборгованість станом на 01.07.2023 становить 233 042,44 грн. Суд враховує, що довідка від 07.07.2023 не оскаржувалась сторонами в судовому порядку, в матеріалах справи відсутні докази на спростування цього боргу, провадження у справі відкрито 23.08.2023 та відповідач мав достатньо часу для подання доказів державному виконавцю щодо виконання рішення та внесення необхідних сум.

Стаття 196 СК України передбачає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, тому заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно із ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

р = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) +………. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного Суду України від 25.04.2018, справа №572/1762/15-ц).

Перевіривши поданий суду розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що розмір пені позивачем обраховано вірно (а.с. 11, 12). При цьому суд не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий відповідачем (а.с. 55, 56), оскільки з нього вбачається, що погашати заборгованість відповідач почав лише з 07.07.2023. Будь-яких інших належних та допустимих доказів того, що державний виконавець при складанні первісного розрахунку заборгованості по сплаті аліментів не врахував платежі відповідача зі сплати аліментів у спірний період, суду не надано. Тому при ухваленні рішення у справі судом враховується саме первісний розрахунок державного виконавця від 07.07.2023.

Ураховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 196 СК України, суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2021 по 01.06.2023 у сумі 210 161,74 грн. підлягає задоволенню. Суд повністю відхиляє заперечення сторони відповідача щодо наведення підстав не сплати аліментів вчасно. При цьому суд не заперечує, що наразі відповідач свідомо ставиться до виконання своїх обов`язків зі сплати аліментів на утримання дітей та систематично сплачує їх, погашає борг. Але звертає увагу відповідача на те, що у період з 01.05.2021 по 01.06.2023 весь тягар утримання спільних з позивачем дітей ним безвідповідально було покладено виключно на позивача, яка, у свою чергу, не ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків. Також суд вважає правильним посилання представника відповідача на позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 14.12.2020 у справі №661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19), в якій зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Але стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів того, що у спірний період заборгованість виникла у зв`язку з несвоєчасною виплатою відповідачу заробітної плати, або внаслідок затримки, або неправильного перерахування аліментів банками. Натомість відповідач визнав, що з травня 2021 року по березень 2022 року він не працював, оскільки мав намір оформити пенсію, у подальшому, з березня 2022 року, він був мобілізований до лав ЗСУ. Однак, навіть після цього, відповідач не сплачував аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей більше, ніж рік, хоча й отримував заробітну плату. При цьому суд наголошує, що при розгляд даної справи, суд насамперед розглядає підстави поважності несплати аліментів саме у спірний період з 01.05.2021 по 01.06.2023, тому не є важливим, чи справно сплачував аліменти відповідач у період з 01.02.2014 по 01.07.2015, з 01.01.2018 по 01.04.2021. Отже, враховуючи, що сторона відповідача не змогла довести причини поважності не сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у спірний період внаслідок чого виникла заоргованість, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Суд знаходить, що згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави у сумі 1 073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 80, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.05.2021 по 01.06.2023 у сумі 210 161 (двісті десять тисяч сто шістдесят одна) гривня 74 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27 травня 2024 р.

Суддя Д.М. Ніколенко