Справа №303/5859/16-ц
6/303/127/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

при секретарі Лукач К.М.,

розглянувши подання державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, а саме на примусове проникнення на територію земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділу ДВС у м. Мукачеві перебуває виконавчий листа № 303/5859/16-ц від 01.03.2019 року, згідно з яким яким ОСОБА_1 зобов`язано ліквідувати вигрібну яму відповідно до п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місця, затверджених Наказом МОЗ України від 17.03.2011 року № 45, віддалити від межі земельної ділянки житлового будинку на 20 метрів, виконати з водотривкого матеріалу, наземну частину якої обладнати щільною прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

З моменту відкриття виконавчого провадження до теперішнього часу державним виконавцем, за його твердженням, здійснювалися заходи щодо примусового виконання рішення суду, зокрема накладалися штрафи за його невиконання. Також була подана заява про вчинення кримінального правопорушення в порядку статей 175, 382 КК України.

23.01.2024 року державним виконавцем було зроблено запит до стягувача з метою з`ясування готовності останнього самостійно провести монтажні роботи для виконання рішення суду. 10.04.2024 року стягувачом було повідомлено державного виконавця про готовність провести монтажні роботи самостійно. Таким чином, як стверджує автор розглядуваного подання, боржник самостійно рішення суду не виконує, виконавчі дії примусового характеру, що були здійснені державним виконавцем для його виконання позитивного результату не дали, рішення суду не виконано. З огляду на це є необхідність примусового проникнення на територію земельної ділянки боржника.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд вирів відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення, за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом № 303/5859/16-ц, виданим 06.07.2017 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, ОСОБА_1 зобов`язано ліквідувати вигрібну яму відповідно до п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом МОЗ України від 17.03.2011 року № 45, віддалити від межі земельної ділянки житлового будинку на 20 метрів, виконати з водотривкого матеріалу, наземну частину якої обладнати щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

31.07.2019 року постановою державного виконавця Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження № 59675531 з примусового виконання виконавчого листа № 303/5859/16-ц. Надано боржнику 10 робочих днів на виконання рішення суду.

Згідно з актами державного виконавця від 11 вересня та 22 жовтня 2019 року виїздом державного виконавця за адресою: м. Мукачево, вул. Манайла, буд. 8 встановлено, що боржник ОСОБА_1 рішення суду в строк, наданий державним виконавцем не виконав.

Із заяви про готовність провести монтажні роботи від 10.04.2024 року вбачається, що стягувач ОСОБА_2 готовий провести монтажні роботи для виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Нормами ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Отож, Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це означає, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до володіння боржника для проведення виконавчих дій, а саме перешкоджання з боку боржника у вчиненні таких дій.

Водночас представленими суду в цій справі документами не підтверджується описані в подані обставини щодо ухилення боржника від виконання рішення суду.

Зокрема надані суду докази не містять відомостей про повідомлення державним виконавцем боржника про відкриття виконавчого провадження та щодо пропозиції добровільного виконання судового рішення, а також про те, що боржнику було направлено повідомлення про дату проведення виконавчих дій і його обов`язок допустити державного виконавця до свого володіння для їх проведення.

Отже, суду не надані докази щодо вжиття державним виконавцем передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо належного повідомлення боржника про відкрите відносно нього виконавчого провадження

Непідтверджені жодними іншими фактичними даними акти виїзду державного виконавця за місцем проведення виконавчих дій датовані 2019 роком. Тож тривале невиконання судового рішення обумовлене не відмовою боржника від добровільного виконання рішення суду чи ухиленням від участі у виконавчих діях або перешкоджанням їх проведенню, а бездіяльністю державного виконавця, котрий понад чотири роки не вчиняв належних заходів щодо примусового виконання судового рішення.

Відмова у задоволенні цього подання не позбавляє державного виконавця права на повторне звернення до суду за умови усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 439 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження",

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні подання державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, а саме на примусове проникнення на територію земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її постановлення.

Головуючий Юрій Мирошниченко