Справа № 296/5041/24
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у видачі судового наказу

30 травня 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шкиря В.М., розглянувши заяву командира військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України Антона КВЯТКОВСЬКОГО про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово комунальних послуг з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2024 командир військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України Антон КВЯТКОВСЬКИЙ звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України заборгованість за надання житлово комунальних послуг за період з 01.03.2018 по 31.04.2024 в сумі 54649,49 грн.

Дослідивши заяву та документи, додані до неї, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Між тим, п. 5 ч. 1ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановленому законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідност. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Як встановлено зі змісту поданої заяви та доданих до неї письмових доказів, заборгованість боржника ОСОБА_1 виникла за період з 01.03.2018 по 31.04.2024 в той час як із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся до суду лише 29 травня 2024 року, що за межами строку позовної давності в три роки .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Оскільки вимоги пред`явлено за межами строку позовної давності, в порядку п.5 ч.1ст.165 ЦПК України слід відмовити у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.п. 5 ч. 1ст. 165 ЦПК України , суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви командира військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України Антона КВЯТКОВСЬКОГО про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово комунальних послуг з ОСОБА_1 - відмовити.

Відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у спрощеному позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 30 травня 2024

Суддя В. М. Шкиря