Справа № 481/897/23
Провадж.№ 2/481/36/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді - Васильченко-Дриги Н.О.,

за участю секретаря судових засідань - Войцеховської О.А.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженною відповідальністю "Миколаївгаз Збут", про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Миколаївгаз збут", в якому просив захистити його права, як споживача шляхом визнання неправомірними дій посадових осіб Баштанського управління експлуатації газового господарства, яке являється структурним підрозділом ТОВ "Миколаївгаз Збут", зобов`язати ТОВ "Миколаївгаз Збут" поновити його права шляхом підключення до мережі газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , а також стягнути протиправно отримані кошти в сумі 5692,00грн.

Обгрунтовуючи свій позов, позивач зазначив, що він є споживачем природного газу для опалення житлового будинку АДРЕСА_1 .

13.07.2021р. працівником АТ "Миколаївгаз" слюсарем Богдановим А. було складено акт про припинення газопостачання природного газу та від`єднання від мережі постачання природного газу із встановленням пломби будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач зазначає, що представник АТ "Миколаїв газ" слюсар Богданов А. під час вчинення неправомірних дій з припинення постачання природного газу до будинку повідомив, що внутрішня мережа житлового будинку не відповідає кресленню, яке знаходиться в управлінні експлуатації газового господарства і тому він змушений припинити газопостачання.

05.11.2021р. позивачу у Новобузькому відділенні Баштанського управління експлуатації газового господарства було видано рахунки №51010637 та №51010638 на загальну суму 5692,00грн. для сплати за розробку проекту на будівництво мереж внутрішнього газопостачання, які були сплачені 17.12.2021р., однак газ так і не було підключено до будинку.

Позивач вважає, що робочий проект газопостачання житлового будику АДРЕСА_1 , який було розроблено ще у 2003 році повністю відповідає схемі інженерних комунікацій споживання природного газу, комунікації житлового будинку відповідають кресленню та плану газопроводу, договірні обов`язки по сплаті за газопостання позивачем виконані в повному обсязі, а отже працівниками ТОВ "Миколаївгаз Збут" безпідставно отримані кошти для підготовки технічних умов та розробки проекту на будівництво мереж внутрішнього газопостачання.

04.05.2023р. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу переданоно на розгляд судді Васильченко-Дриги Н.О.

Ухвалою судді від 05 травня 2023 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

31.05.2023р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову зазначивши, що ТОВ "Миколаївгаз Збут" не займається розробкою технічних умов та проектів на будівництво мереж, а є лише постачальником природного газу, не здійснює контроль зняття показань ЗВТ (лічильника газу), не перевіряє комерційний вузол обліку газу та його складових, зокрема контрольного огляду вузла обліку, ані монтажу/демонтажу ЗВТ на повірку та/або ремонт, оскільки зазначені дії здійснюються виключно працівниками Оператора ГРМ.

ТОВ "Миколаївгаз Збут", як сторона договору постачання природного газу побутовому споживачу, здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими йому числовими значеннями об`єму спожитого газу, що визначені Оператором ГРМ АТ "Миколаївгаз". Вимоги позивача фактично вдносяться до компетенції АТ "Миколаївгаз", як і надані документи які складені цим підприєством. ТОВ "Миколаївгаз Збут" є неналежним відмовідачем у справі, тому позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

10.08.2023р. представником позивача надані уточнені позовні вимоги за змістом яких, просив визнати неправомірними діями посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз збут", зобов`язати ТОВ "Миколаївгаз збут" поновити порушені права позивача шляхом підключення до мережі газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , а також стягнути з ТОВ "Миколаївгаз збут" грошові кошти в сумі 5692,00грн.

Ухвалою суду від 02.11.2023р. у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 09.01.2024р. витребувано докази за клопотанням представника позивача.

В судовому засіданні яке відбулось 09.01.2024р. позивач свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Крім того суду повідомив, що представником АТ "Миколаївгаз" слюсарем Богдановим А. 13.07.2021р. в будинку де він проживає було припинено газопостачання та встановлено пломбу в його присутності за не відповідність системи газопостачання домоволодіння. Він звернувся до відділення газового господарства яке знаходилось в м. Новий Буг для отримання роз`яснень з приводу відключення, однак йому було повідомлено про необхідність сплати за розробку проекту на будівництво мереж внутрішнього газопостачання, які він сплатив, однак газ до будинку так і не було підключено і не розроблено проект, у зв`язку з чим він був змушений звернутися до суду з цим позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважає що дії слюсаря ОСОБА_3 були неправомірними, оскільки останній не є експертом щодо встановлення відповідностей робочого проекту газопостачання житлового будинку, ТОВ "Миколаївгаз Збут" безпідставно отримані грошові кошти за разробку проекту, які підлягають поверненню на користь позивача, і саме представниками відповідача повинні бути поновлені права позивача у спосіб підключення до мережі газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі за наявними у справі матеріалами.

Суд, вислушавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у 2003 році ПКГ фірмою "Спектр" було виготовлено рабочий проект газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 .

13.10.2015р. позивачем з ТОВ "Миколаївгаз Збут" було укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за змістом якого відповідач взяв на себе зобов`язання безперервно надати споживачеві та членам його сім`ї послуги з постачання природного або скрапленого газу.

13.07.2021р. представником газового господарства АТ "Миколаївгаз" слюсарем Богдановим А. було складено акт про припинення газопостачання АОГВ-Житомир-22 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено пломбу С 67673066 в присутності спроживача (позивача ОСОБА_2 ), оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні.

Відповідно до копій рахунків на оплату №51010637 від 05.11.2021р. та №51010637 від 05.11.2021р. ОСОБА_2 , як замовник сплатив на розрахунковий рахунок Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" за надання послуг по підготовці технічних умов (нестандартне приєднання) в сумі 1169,00грн. та розробку проекту на будівництво мереж внутрішнього газопостачання у розмірі 4523,00грн., загальна сума становить 5692,00грн.

З письмової відповіді директора ТОВ "Миколаївгаз Збут" від 06.04.2023р. позивачу рекомендовано звернутися до Оператора ГРМ АТ "Миколаївгаз" для вирішення питання по відновленню газопостачання будинку, оскільки саме останній відповідно до вимог розділу Х Кодексу ГРМ виконує обов`язки по пломбуванню, розпломбуванню газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №761/30025/16-ц.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу" по відношенню до побутового споживача ТОВ «Миколаївгаз-збут» є постачальником, а АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - розподільником, оператором газорозподільної мережі.

На виконання норм Закону України «Про ринок природного газу» Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2494 був затверджений «Кодекс газорозподільних систем» (далі - Кодекс ГРМ), яким визначені взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

Відповідно до пункту 4 глави і розділу І Кодексу ГРМ оператором газорозподільної системи є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

На підставі Ліцензії № 853 від 29.06.2017, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, саме АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою та є оператором газорозподільної системи.

При цьому, відповідно до п. 2.5 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, саме АТ «Миколаївгаз» як ліцензіат зобов`язаний забезпечити комерційний, у тому числі приладовий облік природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до п. 1 ч. 7 розділу VI Кодексу ГРМ оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу.

За змістом п. 7 ч. 1 роздіду Х Кодексу ГРМ будь-які роботи, пов`язані з порушенням роботи чи схеми комерційного вузла обліку, або зміни типу ЗВТ проводяться за погодженням з Оператором ГРМ у присутності представників споживача і Оператора ГРМ та оформляються відповідним актом.

Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ "Миколаївгаз Збут" коштів в сумі 5692,00грн., які були сплачені позивачем за надання послуг по підготовці технічних умов та розробку проекту на будівництво мереж внутрішнього газопостачання, то такі кошти були сплачені на рахунок Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" і стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при зверненні з позовом ОСОБА_2 вказав відповідачем ТОВ "Миколаївгаз Збут" клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивачем чи його представником не заявлялось, хоча в судовому засіданні неодноразово судом було звернуто увагу на діяльність підприємства, яке має право обмежувати або здійснювати припинення газопостачання.

Згідно вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем та його представником не було надано суду належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 76, 77 ЦПК України, на підтвердження того, що саме відповідач порушив права позивача і має відповідати за даним позовом.

З огляду на наведені вище норми чинного законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, що має наслідком відмову в позові.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Позивачі у справах про захист прав споживачів звільнені від сплати судового збору.

На підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач, як споживач, при зверненні до суду з даним позовом, звільнений від сплати судового збору.

Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь держави витрат по сплаті судового збору.

Керуючи ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженною відповідальністю "Миколаївгаз Збут", про захист прав споживачів- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут", місцезнаходження: 54055, м. Миколаїв, вул. 7-ма Слобідська, 70 В/1, Миколаївська область, .

Повний текст рішення виготовлено 29.03.2024р.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА