Справа № 944/418/24 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/762/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1

ОСОБА_2 , представника Управління забезпечення

примусового виконання рішень у Львівській області

Західного МУ МЮ Романа Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1 , згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 29.08.2011 року (виконавче провадження №26851694), видавник підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Денисяк Т.Г.; зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції припинити обтяження (зняти арешт) нерухомого майна, яке накладене на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: номер запису про обтяження 11547741, що зареєстроване реєстратором: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 29.08.2011 року (15:54:26 год.) на підставі документів, поданих для державної реєстрації постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП №26851694, виданої 29.08.2011 року, видавник: підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Денисяк Т.Г., вид обтяження: арешт нерухомого майна, обтяжувач: підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, реєстраційний номер обтяження: 11547741 від 29.08.2011 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нього ( ОСОБА_1 ) наявні відомості про державну реєстрацію обтяження арешт нерухомого майна, який зареєстровано 29.08.2011 року на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №26851694, виданий 29.08.2011 року, видавник: підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Денисяк Т.Г.; номер запису про обтяження: 11547741; опис предмета обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.

19.11.2023 року та 26.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до керівника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявами про надіслання на його адресу належно завірених матеріалів виконавчого провадження №26851694, у відповідь на які отримав листа за вих. №7332/06.1-18 від 06.12.2023 року.

Вказаним листом повідомлено, що 12.02.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», а самі матеріали виконавчого провадження №26851694 знищені за закінченням трирічного терміну зберігання.

Після отримання вказаної відповіді, 10.12.2023 року та 09.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до керівника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з клопотанням про зняття арешту з усього його нерухомого майна, однак, листом за вих. №7884/6-23/20 від 03.01.2024 року йому було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Зазначав, що у Єдиному реєстрі боржників, станом на 18.01.2024 року, відсутня будь-яка інформація щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а існуюче обтяження (арешт нерухомого майна) порушує його право вільно розпоряджатися належним йому майном.

Додав, що на даний час виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на все належне заявнику нерухоме майно, закінчене, повторно виконавчий документ не був пред`явлений до виконання, тому потреба в існуванні даного обтяження відпала.

Звертав увагу суду, що на момент розгляду даної справи матеріали виконавчого провадження №26851694 знищено у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання, однак, арешт, накладений у вказаному виконавчому провадженні, залишився не скасованим.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 29.08.2011 року (виконавче провадження №26851694), видавник підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Денисяк Т.Г.

Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції припинити обтяження (зняти арешт) нерухомого майна, яке накладене на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: номер запису про обтяження 11547741, що зареєстроване реєстратором: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, 149-Ю) 29.08.2011 року (15:54:26 год.) на підставі документів, поданих для державної реєстрації постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП номер 26851694, виданої 29.08.2011 року, видавник: підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, державний виконавець Денисяк Т.Г.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області; реєстраційний номер обтяження: 11547741 від 29.08.2011 року.

Ухвалу суду оскаржило Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що чинне на момент проведення виконавчих дій законодавство не надає права державному виконавцю знімати арешт з майна боржника та скасовувати заходи забезпечення позову при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Додає, що у постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №137/1649/17 зазначено, що згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Відтак, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №263/1468/17 зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б настати правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року у справі №127/2-1421/09.

Наголошує, що виконавець, який виніс постанову про повернення виконавчого документа, вже позбавлений права вчиняти будь-які виконавчі дії у цьому виконавчому провадженні без повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документу до виконання та за обставин, коли стягувачем виконавчий документ повторно не пред`являвся, а при зверненні до суду боржником не порушувалось питання щодо визнання незаконними або скасування постанов державного виконавця.

Звертає увагу, що заявник не наводить жодної підстави, передбаченої статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту з його майна.

Вважає, що за вказаних обставин, відсутня протиправна бездіяльність щодо незняття (скасування) арешту нерухомого майна (тип обтяження) на все нерухоме майно (невизначене майно) ОСОБА_1 , тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Заслухавши пояснення представника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони заявника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно відомостей АСВП, у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №26851694 щодо виконання виконавчого листа №2-521, виданого Яворівським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Фольксбанк» 11540,39 євро, що згідно курсу НБУ станом на 24.12.2010 року нараховує 120060 грн. 63 коп. боргу за кредитним договором, 1200 грн. 61 коп. судового збору та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення, по якому 12.02.2013 року державним виконавцем, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент проведення виконавчих дій) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням трирічного терміну зберігання, передбаченого пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України.

Пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент винесення вказаної вище постанови державного виконавця від 12.02.2013 року (далі Закон №606-ХІV), було передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною п`ятою статті 47 Закону №606-ХІV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону №606-ХІV, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За положеннями статті 23 Закону №606-ХІV, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання та частковим виконанням рішення боржником. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, оскільки виконавчий лист №2-521, за яким заявник ОСОБА_1 є боржником, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №26851694 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фольксбанк» 11540,39 євро, що згідно курсу НБУ станом на 24.12.2010 року нараховує 120060 грн. 63 коп. боргу за кредитним договором, 1200 грн. 61 коп. судового збору та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення, 12.02.2013 року було повернуто стягувачу, то повторно пред`явити його до виконання стягувач міг у строк до 12.02.2014 року.

Підстави закінчення виконавчого провадження визначені статтею 49 Закону України №606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент повернення виконавчого листа стягувачу), серед яких відсутня така підстава для закінчення виконавчого провадження, як повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону №606-ХІV («Наслідки завершення виконавчого провадження»), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Отже, з урахуванням наведених вище положень Закону України №606-ХІV «Про виконавче провадження», станом на 12.02.2013 року, у державного виконавця не було визначених цим Законом підстав знімати арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_1 , у названому вище виконавчому провадженні.

Разом з тим, інформації про повторне пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання немає, матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням трирічного терміну зберігання і з моменту повернення виконавчого листа стягувачу пройшло вже більше десяти років.

Окрім того, з інформації, наданої апеляційному суду, встановлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС, автомобіль SKODA OCTAVIA, 2005 року випуску, який був зареєстрований на гр. ОСОБА_1 16.02.2006 року, було знято 12.02.2013 року з обліку для реалізації.

В судовому засіданні заявник пояснив, що власне для придбання вказаного автомобіля йому було надано кредит під заставу автомобіля.

Також своїм листом від 17.10.2024 року АТ «Таскомбанк», яке є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», повідомив, що 24.02.2012 року право вимоги по боржнику ОСОБА_1 було відступлено на колекторську компанію ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», і на даний час діючих та/або невиконаних кредитних договорів, укладених між Банком та ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк» не обліковується.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15-ц (провадження №61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі №127/1541/14-ц (провадження №61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі №127/1547/14-ц (провадження №61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі №2-3600/09 (провадження №61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Встановивши вищенаведені обставини, оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися ще до набрання чинності Законом №1404-VIII, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритого виконавчого провадження та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

Правильність такого висновку підтверджується й правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28 серпня 2024 року у справі №947/36027/21 (провадження №61-12849св23).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення даної справи і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 22 листопада 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич