"28" травня 2024 р. Справа № 363/2248/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 травня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Бондаренко Андрієм Олександровичем до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

08.05.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява у якій позивачка просила суд поділити спільне з відповідачем майно, а саме:

1. Залишити автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, тип - СЕДАН-В ЛЕГКОВИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 бежевого кольору, відповідачу ОСОБА_2 в натурі;

2. Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на свою користь 5/6 частин вартості автомобіля TOYOTA, модель CAMRY, тип - СЕДАН-В ЛЕГКОВИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , бежевого кольору, що становить 164 750 грн.;

3. Право спільної сумісної власності на автомобіль TOYOTA, модель CAMRY, тип - СЕДАН-В ЛЕГКОВИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , бежевого кольору - припинити;

4. Стягнути з відповідача судові витрати.

Вивчивши матеріали зазначеної позовної заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява не в повному обсязі відповідає вимогам закону:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо. Також, від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується. Вже на стадії пред`явлення позову позивач повинен довести певне коло фактів, що мають процесуальне значення, мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 5 ст.177 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Як убачається із позовної заяви та зі змісту позовних вимог, предметом спору є поділ спільного майна, а саме: автомобіля марки TOYOTA, модель CAMRY, тип - СЕДАН-В ЛЕГКОВИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 бежевого кольору, при цьому звертаючись до суду, позивачкою не здійснено оцінку вартості вказаного майна, а лише зазначено, що самостійно визначена орієнтовна вартість вказаного автомобіля у розмірі 197 700 грн., а вартість 5/6 частин складає 164 750 грн., а тому саме цю суму вказано ціною позову.

Поділ майна є вимогою майнового характеру, у зв`язку з чим, ціною такого позову має бути вартість майна, щодо якого заявлено вимоги про його поділ. Об`єктом поділу майна є вищевказаний транспортний засіб. На підтвердження вартості майна позивачка посилається на сайт auto.ria.com, де вказана вартість подібних транспортних засобів.

З аналізу змісту ст. 176 ЦПК України можна дійти висновку, що ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості зазначеного майна.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» - процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Між тим, звіту про нормативно-грошову оцінку вартості транспортного засобу позивачкою до позову не додано, а це позбавляє суд можливості правильно визначити розмір судового збору, що підлягає сплаті при поданні зазначеної позовної заяви за вимогу майнового характеру.

Частина 4 ст. 177 ЦПК України зазначає, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В п. 10, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка в прохальній частині позову розмістила одну вимогу немайнового характеру (припинити право спільної сумісної власності на легковий автомобіль) та вимогу майнового характеру (стягнути з відповідача на свою користь 5/6 частин вартості автомобіля). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка визначила ціну позову - 164 750 грн., до позову додала квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки на суму 1647,50 грн.

В той же час, судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 містить ще й одну вимогу немайнового характеру, а саме - припинити право спільної сумісної власності на легковий автомобіль.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частина 3 ст. 6 цього закону України зазначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.). З огляду на це, позивачці, при зверненні до суду з позовом, необхідно було сплатити ще судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу немайнового характеру.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 42 ЦПК України - у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України - сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Стаття 58 ЦПК України зазначає, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Зі змісту ст. 59 ЦПК України слідує, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка вказує, що 1/6 частини спірного автомобіля належить її сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому вона зазначає, що їй належить 4/6 частини автомобіля, додає 1/6 частку сина та остаточно просить суд стягнути з відповідача саме на свою користь 5/6 часток спірного автомобіля. При цьому ОСОБА_3 не залучений позивачкою до участі у цій справі, хоча рішення суду може вплинути на його права та обов`язки, як і не зазначено позивачкою, що вона діє від імені сина та представляє його інтереси тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Залишення вказаної позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачці у доступі до правосуддя, після усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Бондаренко Андрієм Олександровичем, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - залишити без руху.

Надати позивачці для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Роз`яснити позивачці, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде їй повернута. Копію ухвали надіслати позивачці та представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна