Справа № 455/1556/23 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А. В.
Провадження № 22-ц/811/2009/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за особою права користування житлом,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 14 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за особою права користування житлом - задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право користування житловим будинком у АДРЕСА_1 .

21.05.2024 представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 13 800 грн. Крім того, 23.05.2024 представник позивача ОСОБА_3 подав доповнення до заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн сплаченого позивачем судового збору.

Додатковим рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за особою права користування житлом - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Додаткове рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що за час тривалого судового розгляду він поніс судові витрати, які складають: - 10 800 грн за складення та подання в суд адвокатом позовної заяви, участь адвоката у судових засіданнях, складення адвокатом та подання в суд клопотань про долучення доказів у справі, складення та подання до суду першої інстанції заяви про стягнення з Відповідача судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення; - 3000 грн гонорар адвоката за успішне вирішення справи. Таким чином, позивач в сукупності поніс 13 800 грн 00 коп. судових витрат, які підлягають стягненню із відповідача.

Вказані витрати підтверджено документами, а саме: копією договору про надання правової допомоги; квитанціями про сплату послуг за надання правової допомоги; копією додатку №1 до договору (замовлення); копією додатку №2 до договору (акт наданих послуг). Такі документи були подані до суду представником позивача - ОСОБА_3 у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду до закінчення судових дебатів у справі, та зроблено про це відповідну усну заяву 14.05.2024. Однак суд першої інстанції всупереч ч.8 ст.141 ЦПК України такі докази не взяв до уваги.

При цьому, у відповідності до ч. 1. ст. 134 ЦПК України, разом із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 права на користування житловим будинком, що по АДРЕСА_1 , суду було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікується понести в зв`язку із розглядом справи (орієнтовний розмір 15 000 гривень).

З огляду на викладене, докази понесення судових витрат представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було подано до суду в межах строку, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та відповідно до закінчення судових дебатів представник двічі вказав суду, що в подальшому ним буде подано заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу (підтверджено судом в оскаржуваному рішенні та звукозаписом судового засідання від 10.06.2024, а також звукозаписом підготовчого судового засіданні 29.03.2024, в якому представник також про це повідомляв суду).

Просить скасувати додаткове рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову (правничу) допомогу адвоката в розмірі 13 800 грн та постановити нове додаткове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

26.11.2024 представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу. Просив в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 14 травня 2024 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

В судовому засіданні при розгляді даної справи 14.05.2024, представник позивача зробив усну заяву про намір подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

21.05.2024 до суду засобами поштового зв`язку (матеріали здано на пошту 15.05.2024) надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, разом із доданими до неї матеріалами.

До заяви про ухвалення додаткового рішення, представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат додано такі документи:

- копія Договору про надання правової допомоги №17/23 від 18.07.2023, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Назаркевич, Сторонський та партнери»;

- замовлення від 18.07.2023 (Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №17/23 від 18.07.2023);

- Акт про надані послуги згідно Договору про надання правової допомоги від 15.05.2024 (Додаток №2 до Договору про надання правової допомоги №17/23 від 18.07.2023.

- квитанція №1 від 16.01.2024 про оплату ОСОБА_1 адвокату Сторонському І.О. суму в розмірі 4000 гривень;

- квитанція №2 від 15.05.2024 про оплату ОСОБА_1 адвокату Сторонському І.О. суму в розмірі 6800 гривень.

Згідно з п. 1.1 Замовлення Сторони погоджуються із наступним переліком юридичних послуг, які зобов`язується надати АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ КЛІЄНТУ у цивільній справі про визнання за ОСОБА_1 права користування житлом згідно умов даного Договору, а саме: складення та подання в Старосамбірський районний суд Львівської області позовної заяви (вартість даних юридичних послуг складає 4 000 грн); складення та подання до суду першої інстанції клопотань про виклик свідків, долучення доказів (вартість даних юридичних послуг складає 500 грн за одне клопотання); участь у судових засіданнях Старосамбірського районного суду Львівської області (вартість даних юридичних послуг складає 1 600 грн за участь в одному судовому засіданні); складення та подання до суду першої інстанції заперечень, додаткових письмових пояснень, заяви про стягнення з відповідача судових витрат шляхом ухвалення судом додаткового рішення (вартість даних юридичних послуг складає 1 000 грн за один письмовий документ); гонорар за успішне вирішення справи, яким являється задоволення позову (складає 3000 грн).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд першої інстанції, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 246 ЦПК України, відмовив у задоволенні вимог заяви в частині про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Однак суд першої інстанції помилково дійшов до вказаного висновку, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні при розгляді справи 14.05.2024, представник позивача зробив усну заяву про намір подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що 21.05.2024 до суду засобами поштового зв`язку (матеріали здано на пошту 15.05.2024) надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, разом із доданими до неї матеріалами.

До заяви про ухвалення додаткового рішення, представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат додано такі документи: копія Договору про надання правової допомоги №17/23 від 18.07.2023; замовлення від 18.07.2023; Акт про надані послуги згідно Договору про надання правової допомоги від 15.05.2024; квитанція №1 від 16.01.2024; квитанція №2 від 15.05.2024.

Частина вище вказаних документів датована після ухвалення судом рішення у справі, тобто після 14 травня 2024 року.

Витрати на правничу допомогу підтверджені такими доказами:

- копія Договору про надання правової допомоги №17/23 від 18.07.2023, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Назаркевич, Сторонський та партнери»;

- замовлення від 18.07.2023 (Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №17/23 від 18.07.2023);

- Акт про надані послуги згідно Договору про надання правової допомоги від 15.05.2024 (Додаток №2 до Договору про надання правової допомоги №17/23 від 18.07.2023): складення та подання в Старосамбірський районний суд Львівської області позовної заяви (4 000 грн), складення та подання до суду першої інстанції клопотань про виклик свідків, долучення доказів (1000 грн), участь у судових засіданнях Старосамбірського районного суду Львівської області (4800 грн (1600 х 3 = 4800 грн)), складення та подання до суду першої інстанції заяви про стягнення з відповідача судових витрат шляхом ухвалення судом додаткового рішення (1 000 грн). Разом - 10 800 грн.

- квитанція №1 від 16.01.2024 про оплату ОСОБА_1 адвокату Сторонському І.О. суму в розмірі 4000 гривень;

- квитанція №2 від 15.05.2024 про оплату ОСОБА_1 адвокату Сторонському І.О. суму в розмірі 6800 гривень.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір витрат, визначений представником відповідача у сумі 13 800 грн є завищеним, неспівмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, складання заяви стосовно судових витрат, не є наданням правової допомоги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/9714/22 від 02 лютого 2024 року. Відтак, немає підстав для стягнення судових витрат у розмірі 1000 грн за підготовку заяви про відшкодування судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 7072) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Враховуючи вказане, підстав для стягнення гонорару успіху адвоката в сумі 3 000,00 грн колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на обсяг виконаних робіт, здійснених адвокатом, складність справи, заяву представник позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витратслід задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 червня 2024 року в частині відмови стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову (правничу) допомогу адвоката в розмірі 13 800 грн - скасувати.

Постановити нову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову (правничу) допомогу адвоката в розмірі 8000 грн.

В решті додаткове рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено: 06.12.2024

Головуючий

Судді