ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» травня 2024 року

м. Харків

справа № 619/5687/21

провадження № 88ц/818/10/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 18 січня 2023 року в складі колегії суддів Бурлака І.В., Маміної О.В., Яцини В.Б. за нововиявленими обставинами

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та просило стягнути на його користь завдану шкоду в розмірі 32 973, 22 грн та сплачений судовий збір - 2 270,00 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову Моторному (транспортному) страховому бюро України - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а також вирішити питання щодо судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 32 973,82 грн страхового відшкодування в порядку регресу та 5 675,00 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

15 березня 2024 року поштою ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву про перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 18 січня 2023 року за нововиявленими обставинами, в якій просив постанову Харківського апеляційного суду від 18 січня 2023 року скасувати та залишити в силі постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року.

Заява мотивована тим, що в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Так, не дослідив, що він не був повідомлений належним чином про ухвалення постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року, якою закрито справу про адміністративне порушення щодо нього на підставі спливу строку притягнення до відповідальності. 29 лютого 2024 року він ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та дізнався, що в ній відсутні належні докази, що підтверджують його вину у дорожньо-транспортній пригоді, висновок експертизи не є належним та допустимим доказом, порушені норми КУпАП. В оскаржуваній постанові поєднано вимогу матеріального характеру щодо стягнення коштів та нематеріального характеру щодо визнання його правопорушником у справі про адміністративне правопорушення, які розглянуті в порядку спрощеного провадження. Розглядаючи справу апеляційний суд мав переконатися, що всі недоліки при розгляді справи про адміністративне правопорушення виправлені. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку зі спливом строку притягнення до відповідальності, що не свідчить про наявність його вини.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано йому строк для сплати судового збору в сумі3405,00 грн з дня отримання копії цієї ухвали.

22 квітня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення від сплати судового збору, мотивована скрутним майновим станом і відсутністю доходів.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу заяви в розмірі 3 405,00 грн, відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 18 січня 2023 року за нововиявленими обставинами.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи заяви та просив її задовольнити. Акцентував увагу суду на тому, що йому не відомо було про ухвалення постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року щодо адміністративного правопорушення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1,2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення .

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14 (454/2641/14-а), від 19 червня 2019 року у справі № 815/1918/15, від 06 вересня 2022 року у справі № 363/1900/13-ц (провадження № 61-89св20), постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року в справі № 9901/230/20 (провадження №11-452заі21).

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Крім того, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, «interalia», вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти Росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04).

Із усталеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду перебувала справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову Моторному (транспортному) страховому бюро України - відмовлено.

Однак, постановою Харківського апеляційного суду від 18 січня 2023 року апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 32 973,82 грн страхового відшкодування в порядку регресу та 5 675,00 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 03 серпня 2019 року о 05:50 годин в м. Харків по проспекту Перемоги водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DACIA LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з двору будинку № 85 по проспекту Перемоги на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який наближався до нього з правого боку та скоїв зіткнення з ним. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків, чим порушено пункт 16.12 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КупАП.

По справі проведено судову автотехнічну експертизу №3542/10147 від 09 червня 2020 року. Із пункту 7.8 висновку експертизи вбачається, що з мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мав водій автомобілю «MAZDA CX-5» ОСОБА_2 технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, та чи знаходилися його дії у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не вирішувалось. Технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди для водія ОСОБА_1 визначалася виконанням ним вимог пункту 10.11 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 10.11 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено власнику автомобіля «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 регламентну виплату у розмірі 32 113, 22 грн, у зв`язку з пошкодженням його автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась за його участі та участі транспортного засобу «DACIA LOGAN», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільна відповідальність якого не була застрахована.

Враховуючи, що законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі, потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді в порядку регресу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з ОСОБА_1 коштів.

Той факт, що відповідача ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито з не реабілітуючих підстав, а у зв`язку з пропуском строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З доводів заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного суду за нововиявленими обставинами вбачається, що такими обставинами є, на його думку, процесуальні порушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, його неналежне повідомлення судом першої інстанції при розгляді його справи про адміністративне правопорушення та неналежність і неповнота висновку експерта.

Однак, вказані обставини не можуть вважатися нововиявленими, оскільки ОСОБА_1 посилався на неналежне повідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення ще у грудні 2021 року у відзиві на позов в ході розгляді справи судом першої інстанції, тобто ця обставина на час розгляду справи вже була йому відома. Неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення є підставою для оскарження постанови у такій справі № 638/12571/19, а не перегляду постанови Харківського апеляційного суду у цій справі. До того ж, постановою Харківського апеляційного суду від 03 травня 2023 року, у відкритті касаційного провадження за скаргою на яку відмовлено ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року щодо нього за статтею 124 КУпАП та повернуто йому апеляційну скаргу з тих мотивів, що будучи до 23 грудня 2021 року достеменно обізнаним про існування оскаржуваної постанови він звернувся з апеляційною скаргою більше ніж через рік після того як дізнався про її існування.

Посилання ОСОБА_1 на порушення норм КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, неповноту і неналежність висновку експертизи у вказаній справі, на необхідність для апеляційного суду переконатися, що всі недоліки при розгляді справи про адміністративне правопорушення виправлені, також не можуть бути взяті до уваги як нововиявлені обставини, оскільки він не був позбавлений можливості наводити ці доводи та заперечення в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення та міг знати про такі обставини, ознайомившись з матеріалами справи.

Клопотань щодо призначення експертизи у даній цивільній справі на спростування висновку експертизи у справі про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 не надходило.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що в оскаржуваній постанові поєднано вимогу матеріального характеру щодо стягнення коштів та нематеріального характеру щодо визнання його правопорушником у справі про адміністративне правопорушення, які розглянуті в порядку спрощеного провадження, також не свідчать про наявність нововиявлених обставин, оскільки предмет позову був відомий відповідачу в ході розгляду справи.У цій справі заявлено лише майнову вимогу про стягнення коштів, про що заявник знав, а встановлення його вини у мотивувальній частині судового рішення необхідне для правильного вирішення спору та не є окремою немайновою позовною вимогою.

Посилання ОСОБА_1 на те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку зі спливом строків притягнення до відповідальності, що не свідчить про наявність його вини, також не може бути взято до уваги як нововиявлена обставина, адже це було одним з доводів його відзиву на позов, та цим обставинам надано оцінку в постанові апеляційного суду.

Заява ОСОБА_1 про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами фактично містить його доводи щодо незгоди з постановою апеляційного суду, а не посилання на нововиявлені обставини.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 не вбачається.

Оскільки заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення та його звільнено від судового збору за її подання, підстав для перерозподілу судових витрат судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 368, 389, 429 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Харківського апеляційного суду від 18 січня 2023 року за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 28 травня 2024 року.