Справа № 473/6699/23
РІШЕННЯ

іменем України

"24" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Багрін І.А., розглянувши у підготовчому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ

в грудні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Кудіною Тетяною Михайлівною, до Вознесенської міської ради Миколаївської області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею за №554, є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Попередньою власницею обумовленого будинку була ОСОБА_2 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2004 року обумовлений договір купівлі-продажу було визнано дійсним. 13 серпня 2004 року позивачка зареєструвала за собою право власності на придбане майно в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Проте, звернувшись в липні 2023 року до державного реєстратора з метою внесення відомостей про право власності до державного реєстру, позивачка дізналася, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує обтяження, а саме арешт нерухомого майна (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 3458820, зареєстровано: 13 липня 2006 року, реєстратор: Перша Вознесенська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, б/н, 01.04.2003, Вознесенська державна виконавча служба.

Станом на час звернення з даним позовом до суду арешт не скасований.

Разом з тим, наявність арешту позбавляє позивачку можливості внести відомості про право власності до державного реєстру, а отже й обмежує можливості розпоряджатися цим майном.

Враховуючи вказані обставини, позивачка просила зняти арешт з вищезазначеного житлового будинку.

В підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представниця адвокат Кудіна Т.В. не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.

Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст.200,206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову в підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Зокрема суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею за №554, є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Попередньою власницею обумовленого майна була ОСОБА_2 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2004 року обумовлений договір купівлі-продажу було визнано дійсним. 13 серпня 2004 року позивачка зареєструвала за собою право власності на придбане майно в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».

З матеріалів справи також вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження: а саме арешт нерухомого майна (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 3458820, зареєстровано: 13 липня 2006 року, реєстратор: Перша Вознесенська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, б/н, 01.04.2003., Вознесенська державна виконавча служба.

Вказаний арешт був зареєстрований Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою в межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови №0029, виданої Вознесенським МРВ УМВС від 26 лютого 2003 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 170 грн. 00 коп.

Згідно повідомлення Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28 березня 2024 року перевірити наявність виконавчого провадження за вищевказаною постановою не є можливим, оскільки на підставі п. 1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року за №1829/5, матеріали провадження знищені в зв`язку з закінченням терміну їх зберігання та відсутності записів в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за 2003 рік.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 12 абз. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження відповідно до цього Закону підлягають виконанню постанови, винесені органами (посадовими особами), уповноваженими законом розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Абз. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження та накладення арешту) визначено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Отже, державний виконавець з метою забезпечення реального виконання рішення суду має право накладати арешт на майно боржника.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є позивачка, у якої відсутні будь-які зобов`язання щодо сплати штрафу межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови №0029, виданої Вознесенським МРВ УМВС від 26 лютого 2003 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить основу справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом вказаної норми, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Згідно ст. ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що вимоги позивачки ґрунтуються на праві власності на майно, виступають способом захисту зазначеного права, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,206, 259,263-265,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 3458820, зареєстровано: 13 липня 2006 року, реєстратор: Перша Вознесенська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, б/н, 01.04.2003, Вознесенська державна виконавча служба.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан