Провадження №: 6/755/2048/24
У Х В А Л А

"04" грудня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді: Катющенко В.П. розглянувши, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про примусовий привід боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М., звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із поданням, в якому просить суд: винести ухвалу про привід боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича за адресою робочого місця: 02094, м. Київ, вул. Вінстона Черчилля, буд. 42, офіс 325 у зв`язку з необхідністю виконання вимог: виконавчого листа № 755/15066/23 виданого 25.07.2024 Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 10 000,00 доларів США та 3656,86 грн.; виконання ухвали про здійснення приводу боржника доручити органам Національної поліції в м. Києві, а саме: уповноваженим особам Дніпровського управління поліції ГУНП м.Києві.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Телявського А.М. (далі - приватний виконавець) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 755/15066/23 виданого 25.07.2024 Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 10 000 доларів США та судового збору в сумі 3 656,86 грн. Однак, ОСОБА_1 свідомо та будучи обізнаним про наявність відкритого виконавчого провадження, ігнорував виклик приватного виконавця, не надавав на його вимогу витребувані документи. Таким чином, боржник без поважних причин не з`являється за викликом до офісу приватного виконавця та вимоги щодо виконавчого документа не виконує, в той час, як він належним чином повідомлений про необхідність явки до приватного виконавця та попереджений про відповідальність за ухилення від неявки, що суперечить нормам чинного законодавства та у зв`язку з цим приватним виконавцем належним чином не може бути виконано в повному обсязі норми Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 438 ЦПК України суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Вивчивши матеріали подання, суд доходить наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду (ст. 129 Конституції України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони є обов`язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання судових рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Умови та порядок виконання рішень суддів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Розділ VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» передбачає можливість звернення державного виконавця з поданням про привід боржника.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів (ст. 438 ЦПК України).

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Отже, обов`язковою умовою для звернення державного виконавця з відповідним поданням є ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, таким чином, аналізуючи дану норму, державний виконавець при зверненні до суду з відповідним поданням, зобов`язаний обґрунтувати та надати відповідні докази ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

З об`єктивної сторони ухилення боржника від виконання покладеного на нього рішенням суду зобов`язання полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи приводу. Особа, яка просто має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Судом встановлено, що 29.07.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про примусове виконання виконавчого листа № 755/15066/23 виданого 25.07.2024 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики № 1 від 27.06.2023 у розмірі 10 000 доларів США та судового збору у розмірі 3 656,86 грн.

Цього ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук майна боржника

29.07.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 було отримано інформацію з Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, відомості з Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону

Також, 29.07.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 здійснено запит до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно списку згрупованих відправлень № 29.07.2024 ОСОБА_1 за адресою: вул. Березняківська, 34Б, 85, м. Київ, 02098, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. було здійснено направлення.

01.11.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 було направлено виклик про зобов`язання явки до приватного виконавця на 06.11.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

04.11.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

07.11.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 було складено акт про неявку боржника на виклик виконавця.

Дослідивши надані приватним виконавцем документи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження вказаних обставин виконавцем має бути надано належні та допустимі докази, зокрема, розписка боржника про вручення рекомендованого поштового відправлення або ж інші докази, які нададуть суду змогу встановити про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження. Однак, приватним виконавцем до подання не долучено доказів на підтвердження вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, а також викликів приватного виконавця. Так, з наданого списку згрупованих відправлень № 29.07.2024 суд позбавлений встановити чи була боржнику направлена постанова про відкриття виконавчого провадження, оскільки цього дня приватним виконавцем було винесено шість постанов. Окрім цього, виклик приватного виконавця від 01.11.2024 на 06.11.2024 був отриманий боржником 21.11.2024. Відтак, з наданих до суду доказів, долучених до подання, суд не вбачає умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, з огляду на обсяг вчинених приватним виконавцем виконавчих дій.

Таким чином, за відсутності сталого факту ухилення боржника від явки до приватного виконавця на виклик останнього, відсутні правові підстави для застосування приводу до боржника, як заходу процесуального примусу та для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про примусовий привід боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 354, 438 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про примусовий привід боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: