26 листопада 2024 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_4 та неповнолітню дочку ОСОБА_5 . Рішенням Рівненського міського суду від 24 жовтня 2016 року було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох дітей щомісячно в розмірі 1/3 частити всіх видів заробітку (доходу). По досягненні сином повноліття аліменти на дочку почали стягувати з відповідача щомісячно в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Рішенням Рівненського міського суду від 24 квітня 2018 року з відповідача будо стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 щомісячно у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01 березня 2018 року та до досягнення ним 23 років за умови продовження сином навчання. Нині з відповідача стягуються аліменти тільки на дочку щомісячно в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітної плати (доходів). Розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення дочки при тій ціновій політиці, яка існує на даний час. Обов?язок по забезпеченню дитини покладається на обох батьків. Однак батько на це не зважає. Їй приходиться самостійно забезпечувати мінімальні потреби дочки, а це і харчування, одяг, лікування, самостійна оплата комунальних послуг, придбання предметів побуту для нормального життя дочки, забезпечення її канцелярськими приладдям тощо, в той час коли батько дитини не бере своєї посильної участі у вихованні дочки, абсолютно самоусунувся та не спілкується з дочкою належним чином, не цікавиться її успіхами у навчанні, її станом здоров?я, необхідності дочки у будь-яких речах. Вона з дочкою та відповідач проживають в одному будинку з різними входами. Однак, відповідач ніколи не спілкується з дочкою. Відповідач не має на утриманні непрацездатних членів сім?ї, родичів. Відповідач працює, має достатній дохід. Також має у своїй власності нерухоме та рухоме майно. Тобто має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки щомісячно у розмірі 1/4 його доходу.
Ухвалою від 27 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
У заяві від 26 листопада 2024 року позивач просить розгляд справи здійснювати у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 28 жовтня 2024 року представник відповідача ОСОБА_7 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення, яке суд задовольнив та відклав розгляд справи на 26 листопада 2024 року. У клопотанні від 25 листопада 2024 року представник відповідача просить відкласти розгляд справи та продовжити строк відповідачу для подачі відзиву. Доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання до клопотання не додано.
Процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 12 жовтня 2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Встановлений судом строк на подання відзиву на позовну заяву закінчився 28 жовтня 2024 року, клопотання про продовження строку для подання відзиву представник відповідача подав 25 листопада 2024 року, а тому відсутні підстави для його задоволення.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області 17 лютого 2009 року.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року у справі № 569/7294/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2016 року до повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2018 року у справі № 569/3246/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 березня 2018 року та до досягнення ним 23 років за умови продовження ним навчання.

19 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відділу державної виконавчої служби у місті Рівному із заявою про припинення стягнення аліментів на утримання сина, у зв?язку із закінченням ним навчання у ВНЗ.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За положеннями ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За правилами ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч.3 ст.183 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки визначений позивачем розмір аліментів не суперечить положенням сімейного законодавства, враховуючи відсутність доказів неспроможності відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі, необхідність забезпечення належного рівня життя дитини, прискорення споживчої інфляції, що впливає на ріст цін. суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

За положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, від сплати якого позивач звільнена.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 280-282, 353, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року у цивільній справі № 569/7294/16-ц, і встановити їх в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складене 02 грудня 2024 року.

Суддя