Справа № 333/3562/22
Провадження № 6/333/426/24
28 травня 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: судді Тучкова С.С., за участі секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника заявника ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відстрочку в частині виконання рішення суду по цивільній справі 333/3562/22 за позовом ОСОБА_3 до АТ «Українська залізниця» про скасування наказу, -
18 квітня 2024 року представник відповідача АТ «Українська залізниця» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з заявою про відстрочку в частині виконання рішення суду по цивільній справі 333/3562/22 за позовом ОСОБА_3 до АТ «Українська залізниця» про скасування наказу.
В обґрунтування заяви представник заявника зазначає, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.12.2023 року, залишеного без змін Постановою запорізького апеляційного суду від 21.02.2024 року позовні вимоги задоволені частково. Відповідачем виконане рішення суду в частині, а саме: скасовано наказ від 16.05.2022 року №193/В «Про надання машиністу тепловоза ОСОБА_3 цеху експлуатації обратного депо «Запоріжжя-2» щорічної відпустки за період з 24 червня 2020 року по 23 червня 2021 року включно на 24 календарні дні. Натомість суд, зобов`язав уповноважену особу АТ «Українська залізниця» оформити наказ про надання машиністу тепловоза ОСОБА_3 цеху експлуатації оборотного депо «Запоріжжя-2» щорічної відпустки за період роботи з 24 червня 2021 року по 23 червня 2022 року, включно на 24 календарні дні. Представник заявника зазначає, що має складності у зв`язку з виконанням рішення суду в частині надання щорічної відпустки ОСОБА_3 за вказаний період, оскільки ОСОБА_3 є працівником АТ «Українська залізниця», та залучений до виконання робіт на стратегічно важливому підприємстві, котре є об`єктом критичної інфраструктури. За таких підстав, виконання судового рішення пов`язано з проблемою неможливості його виконання у період воєнного стану в Україні.
Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги своєї заяви та наполягав на її задоволенні з підстав викладених в ній.
Представник позивача заперечував щодо задоволення заяви представника відповідача, оскільки вона необґрунтована та направлена на затягування виконання рішення суду, яке вже частково виконано.
Заслухавши доводи представника заявника, думку представника відповідача, дослідивши заяву про розстрочку виконання рішення суду, додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.12.2023 року позовні вимоги позивача задоволенні частково, а саме вирішено: наказ №193/В від 16.05.2022 року скасувати. Зобов`язати уповноважену особу АТ «Українська залізниця» оформити наказ за період роботи з 24.06.2021 року по 23.06.2022 року (а.с.106-107).
Згідно з 23 січня 2024 року постановою Запорізького апеляційного суду, апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» залишено без задоволення. Рішення Комунарського суду м.Запоріжжя без змін (а.с.181-184).
Відповідно до ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження" роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочки виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Виходячи із вимог ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочка виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.
Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення є обставини, що ускладнюють виконання рішення. При вирішенні питання про відстрочку виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, тимчасовість перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.
Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Представником відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів щодо неможливості виконання рішення суду в частині оформлення наказу про надання машиністу тепловоза ОСОБА_3 цеху експлуатації оборотного депо «Запоріжжя-2» щорічної відпустки за період роботи з 24 червня 2021 року по 23 червня 2022 року, включно на 24 календарні дні.
Посилання представника відповідача на той факт, що АТ «Українська залізниця» є об`єктом критичної інфраструктури та стратегічно важливим підприємством, не звільняє його від обов`язку надавати робітникам свого підприємства щорічні відпустки у визначеному законом терміни. При цьому в рішенні суду йдеться лише про правильне оформлення наказу про відпустку, а не надання відпустки.
За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника відповідача АТ «Українська залізниця» про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити, оскільки вона є необґрунтованою.
Відповідно до ч.7 ст.435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.
Питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб АТ «Українська залізниця» та винесення окремої ухвали, визначені у заяві представника позивача від 01.05.2024 року, не є предметом розгляду в контексті вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення в порядку ст.435 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.260, 261, 435 ЦПК України суд,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відстрочку в частині виконання рішення суду по цивільній справі 333/3562/22 за позовом ОСОБА_3 до АТ «Українська залізниця» про скасування наказу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков