ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/7063/21

провадження № 22-ц/4809/118/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління комунальної власності Кропивницької міської ради на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2022 року (суддя Варакіна Н.Б.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник якого ОСОБА_3 до Кропивницької міської ради, треті особи: Квартирно-експлуатаційний відділу м. Кропивницький, Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визнання права на приватизацію,-

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , законний представник якого ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23 листопада 2000 року ОСОБА_1 отримала ордер № 23 на заняття житлової площі, а саме 2 кімнат АДРЕСА_1 . Рішенням Кіровоградської міської ради № 1448 від 28 лютого 2002 року будинку по АДРЕСА_2 наданий статус житлового будинку з збереженням гуртожитку на 55 місць на першому поверсі. Квартира АДРЕСА_3 , яку займають позивачі, розташована на першому поверсі. Рішенням виконкому Кіровоградської міської ради від 08.12.2006 № 1425 прийнято будинок по АДРЕСА_2 з гуртожитком на 55 місць, до комунальної власності територіальної громади. 21.06.2007 територіальній громаді видано свідоцтво про право власності на зазначений будинок. Рішенням міської ради м. Кропивницького № 3342 від 18.08.2020 вирішено надати в тимчасове користування КЕВ м. Кропивницького на безоплатній основі гуртожиток загальною площею 667,1 кв.м. по АДРЕСА_2 для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону строком на 35 місяців та 19 серпня 2020 року підписано відповідний договір про це. Станом на дату звернення до суду, за адресою АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22.07.2021 позивачі звернулись до органу приватизації Кропивницької міської ради із заявою про оформлення передачі в приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до листа про розгляд заяви № 3805/17-03-22 від 03.08.2021, ОСОБА_1 повідомлено, що в органу приватизації Кропивницької міської ради відсутні правові підстави для задоволення заяви щодо передачі в приватну власність кімнати АДРЕСА_1 , посилаючись на той факт, що ордер № 23 від 20.07.2000 року виданий Кіровоградською КЕВ району Міністерства оборони СССР з відміткою «службовий», а також на те, що на сьогоднішній день гуртожиток передано в тимчасове користування КЕВ м. Кропивницького для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону.

Вважають, що відповідачем незаконно відмовлено у здійсненні приватизації вказаної квартири, оскільки Виконавчий комітет міської ради міста Кропивницького не приймав рішення про віднесення до числа службових житлового приміщення АДРЕСА_1 .

Посилаючись на ці обставини, позивачі просили визнати за ними право на приватизацію вказаної квартири та зобов`язати орган приватизації Кропивницької міської ради здійснити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано орган приватизації Кропивницької міської ради здійснити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 та видати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 на квартири на праві спільної часткової власності та ОСОБА_2 на квартири на праві спільної часткової власності.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі скаржник ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що починаючи з 21 грудня 1994 року та по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_4 . Підставою для реєстрації позивача у вказаній квартирі була служба останньої в підприємстві Міністерства оборони України, а правом на вселення до житлового будинку у гуртожитку слугував ордер № 23 від 23.11.2000 року, виданий Кіровоградською квартирно-експлуатаційною частиною району на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 38-39).

На сьогоднішній день за адресою АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23, 27).

Рішенням Кіровоградської міської ради № 1448 від 28 лютого 2002 року віднесено до числа службових Кіровоградської квартирно-експлуатаційної частини району квартири будинку АДРЕСА_2 , а саме: однокімнатні квартири: АДРЕСА_5 18,0 кв.м. на третьому поверсі; № 408 -18,0 кв.м. на четвертому поверсі; двокімнатні квартири: № 204 житловою площею 30,5 кв. м. на другому поверсі; № 301 30,5 кв. м. на третьому поверсі; № 305 30,5 кв. м. на третьому поверсі; № 310 30,5 кв. м. на третьому поверсі; № 312 30,5 кв. м. на третьому поверсі; № 402 30,5 кв. м. на четвертому поверсі; № 403 30,5 кв. м. на четвертому поверсі; № 502 -30,5 кв. м. на п`ятому поверсі; № 508 30,5 кв. м. на п`ятому поверсі; № 510- 30,5 кв. м. на п`ятому поверсі. Таким чином, квартира АДРЕСА_1 вказаним рішенням не була віднесена до числа службових.

На підставі договору про передачу відомчого житлового будинку з гуртожитком на 55 місць до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда від 04.07.2006 року та акту прийняття-передачі від 04.07.2006 року вищевказаний гуртожиток передано до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда.

Виконкомом Кіровоградської міської ради від 08.12.2006 року № 1425 прийнято рішення «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда житлового фонду військового містечка № НОМЕР_1 , згідно п. 1 якого прийнято безкоштовно до комунальної власності територіальної громади м. Кропивницький житлового фонду військового містечка № НОМЕР_1 , а саме: житловий будинок по АДРЕСА_2 з гуртожитком на 55 місць та передано його на баланс комунальному ремонтно-експлуатаційному підприємству № 7.

21.06.2007 територіальній громаді видано свідоцтво про право власності на зазначений будинок.

ОСОБА_1 звернулась до ЖЕК № 7 із заявою про заміну ордеру з надписом «службовий» на ордер, встановленого зразка, який необхідний для надання позивачам права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . На заяву позивачки щодо надання ордеру на квартиру АДРЕСА_6 повідомлено 27.05.2014 року за № 228, що чинним законодавством не передбачена приватизація жилих службових приміщень.

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградської міської ради із заявою про надання ордеру на вищезазначену квартиру, на що 30.06.2014 року отримала лист-відповідь, відповідно до змісту якого повідомлено, що службовий ордер суперечить чинному законодавству. Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради не приймав рішення про надання житловому приміщенню АДРЕСА_1 статусу службового житла.

ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою, в якій просила зобов`язати виконавчий комітет Кіровоградської міської ради видати на ім`я ОСОБА_1 ордер затвердженого зразка на проживання в квартирі АДРЕСА_1 . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.08.2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання видати ордер.

У жовтні 2019 року Міська рада м.Кропивницького звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позовною заявою про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Рішенням суду від 21.05.2020 року задоволено позовні вимоги Міської ради м. Кропивницького та визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 . Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 було оскаржено його в апеляційному порядку. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 30.09.2020 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2020 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволені позову Міської ради м. Кропивницького.

Представник позивачів ОСОБА_4 03.11.2020 року звернулась з адвокатським запитом до Міської ради м. Кропивницького з проханням повідомити статус квартири АДРЕСА_1 та зазначити чи включена вказана кімната до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Листом-відповіддю № 838/17-у від 09.11.2020 року, виконавчий комітет Міської ради м. Кропивницького не приймав рішення про віднесення до числа службових житлового приміщення АДРЕСА_1 . Така ж інформація зазначена раніше і в листі-відповіді від 18.06.18 року № Х-6673/96-зв.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сама помітка на ордері № 23 від 23.11.2000 року «службовий» не означає, що квартира АДРЕСА_1 пройшла процедуру надання житловому приміщенню статусу службового житла, а тому посилання на те, що квартира, яку бажають отримати у власність позивачі, є службовою - безпідставні, що свідчить про незаконну відмову відповідача у приватизації квартири.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 1 ЖК України відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

Відповідно до статті 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським об`єднанням (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до законодавства України до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до частини третьої статті 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» цей Закон не поширюється на громадян, які проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання, у зв`язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв`язку з роботою (службою) за контрактом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (пункт 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до пункту 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; далі - Закон № 500-VI), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500-VI, частина друга статті 2 Закону № 2482-XII).

За обставинами цієї справи відмовляючи у передачі в приватну власність кімнати під номером АДРЕСА_1 , Виконавчий комітет Кропивницької міської ради зазначило підставу такої відмови - ненадання ордера про надання житлової площі, тоді як позивач надав ордер на право зайняття службового приміщення.

Разом з тим, судом встановлено, що зі зміною категорії житла його статус як службового втрачено. При цьому чинний ЖК УРСР не вимагає від наймача отримання іншого ордера з урахуванням природи останнього як підстави для вселення в житлове приміщення, оскільки наймач уже вселився у житлове приміщення на законній підставі і правомірно ним користується.

Посилання в апеляційній скарзі скаржника на недійсність ордеру на право зайняття службового приміщення є безпідставними, оскільки таке питання в судовому порядку не вирішувалось, з відповідними вимогами до суду скаржник не звертався.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було притягнуто до участі у справі Управління комунальної власності Кропивницької міської ради не заслуговують на увагу суду, оскільки в даному випадку рішенням суду зачіпаються інтереси територіальної громади, волю якої представляє виконавчий комітет Кропивницької міської ради.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління комунальної власності Кропивницької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 31.05.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л.Дуковський