Справа №295/3706/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря судового засідання Морозової К.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з держави Україна в особі відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану невиплатою підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбачене ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17.07.2018 по 30.09.2022 року в сумі 447 526,84 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 17.07.2018 у справі №6-р/2018, у нього як у непрацюючого пенсіонера та проживаючого на радіоактивно забрудненій території, віднесеної до зони гарантованого добровільного відселення, виникло право на отримання щомісячного підвищення до пенсії, передбачене ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з липня 2018 року зобов`язане здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Позивач вказує, що фактичну виплату вказаного підвищення до пенсії розпочато з липня 2021 року, однак у неналежних розмірах, а з жовтня 2022 року виплата здійснювалась у належних розмірах. Внаслідок протиправної бездіяльності, вираженої у несвоєчасному та неналежні нарахуванні та виплаті додаткової пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 17.07.2018 по 30.09.2022 року не виплачено 447 526,84 грн. підвищення до пенсії, чим завдано майнової шкоди на вказану суму. Рішенням Житомирського окружного адміністративного сулу від 22.04.2021 року у справі №240/10383/20 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати із 17 липня 2018 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Приймаючи зазначене рішення судом не визначено спосіб виплати належних сум, а лише встановлено обов`язок відповідача провести нарахування та виплату підвищення до пенсії. Стягнення з відповідача нарахованої, проте невиплаченої допомоги у сумі 447 526,84 грн. не було предметом судового розгляду. ОСОБА_1 зазначає, що не здійснення виплати належної грошової суми є порушенням права приватної власності та підлягає захисту шляхом стягнення завданої органом влади шкоди.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 19.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

10.04.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю (а.с. 27-29). Представник зазначила, що позивач заявляючи вимогу про стягнення невиплаченого підвищення до пенсії ставить по суті позовну вимогу про вирішення публічно-правового спору. Стороною спору в даному випадку є суб`єкт владних повноважень, а спір стосується виконання ним публічно-владних функцій, а тому в силу змісту ст. 4 КАС України даний спір є публічно-правовим та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Представник вказує, що підстави для задоволення позову відсутні, а справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, у відзиві просить розгляд справи проводити без її участі.

Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 у справі №240/10383/20 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 17.07.2018 по 31.08.2019 та з 06.11.2019 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити за період з 17.07.2018 по 31.08.2019 та з 06.11.2019 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) (а.с. 13-15).

Відповідно до розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 77- ОСОБА_1 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі №240/10383/20 щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, котрі проживають на територіях радіоактивного забруднення за період з 17.07.2018 по 30.09.2022 становить 447 526, 84 грн. (а.с. 7).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 відмовлено у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 в адміністративній справі №240/10383/20 (а.с. 5-6).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями належності справ до цивільної юрисдикції є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 686/6775/18 (провадження № 61-42631сво18) зазначив, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Предметом спору у справі, що переглядається, є майнова шкода, розмір якої дорівнює розміру недоотриманого підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, що діяла до 01.01.2015 в частині, яка не змінена Законом України від 04.02.2016 №987-VIII "Про внесення зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"). Вирішення цього спору по суті буде залежати від правомірності нарахування та виплати позивачу недоотриманої пенсії, а такі правовідносини за своїм змістом є публічно-правовими та ґрунтуються на нормах публічного права, а тому мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Відповідачем за такими вимогами є, зокрема, ГУ ПФУ в Житомирській області суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії позивачці.

Тобто за вказаною позовною вимогою між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу, а отже, такий спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Подібний правовий висновок щодо юрисдикції спору викладено у постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 638/12854/21, котрий повинен враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин згідно з вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Суд зауважує, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Крім цього, у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556цс19) Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, що суди помилково визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що спір щодо недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, наведені обставини вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачу, що розгляд справи за пред`явленим ним позовом віднесено до юрисдикції Житомирського окружного адміністративного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Окремо судом звернуто увагу, що у грудні 2023 року ОСОБА_1 вже звертався до суду із позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на свою користь невиплачене за період з 17.07.2018 по 30.09.2022 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбачене статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 447 526, 84 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03 січня 2024 року у справі №295/17809/23, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, відмовлено у відкритті провадження у справі. Разом з тим, справа №295/3706/24 не є тотожною за складом сторін, предметом та підставами позову справі №295/17809/23.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 141, 255, 256, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі №295/3706/24 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов