КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №642/604/22
Провадження № 2/552/340/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі Грицак А.Я.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

У обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона та її чоловік є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилалась на те, що 11.08.2020 року трапилось залиття її квартири, про що комісія у складі начальника дільниці №29 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5 , інженера дільниці №29 ОСОБА_6 , майстра дільниці №9 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_7 склали акт залиття від 14.09.2020 року. Відповідно до якого встановлено, що в результаті залиття постраждали: коридор стеля 1м2, кухня стеля 1м2, туалет стеля 1м2 та ванна кімната стеля 1м2. Ймовірною причиною залиття згідно висновків комісії зазначена квартира АДРЕСА_2 . 15.06.2021 року. Її чоловік ОСОБА_3 звернувся із заявою до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса» МЮУ про призначення будівельно технічного дослідження про визначення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно технічного дослідження №16577 розмір матеріальної шкоди, внаслідок залиття становить 18239 грн., вартість експертного дослідження №16577 становить 10296 грн..

Вказувала, що вони з чоловіком є особами з інвалідністю, проживають в квартирі удвох, коштів для проведення відновлювальних ремонтних робіт у квартирі на даний час не мають, тому вимушені мешкати в квартирі, в якій стоїть нестерпний запах запліснявілих від залиття стель. Окрім цього, їй та її чоловіку була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних, психічних стражданнях, погіршення стану здоров`я. У зв`язку з залиттям квартири, яка на теперішній час не придатна для повноцінного проживання, в кімнаті вологе повітря, зі стелі текла вода, була повністю відключена електрика. На їх звернення до сусідки ОСОБА_4 щодо компенсації матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, отримали відмову.

Просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 18 239 грн., витрати на експертне дослідження у розмірі 10296 грн. 60 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а всього 38536 грн. 20 коп..

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.01.2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2023 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.11.2023 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не подавала.

Суд, заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що власником частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі продажу від05.07.1996 року є ОСОБА_1 ..

Власником частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування від 05.03.2011 року є ОСОБА_3 ..

Відповідно до акту залиття від 14.09.2020 року, встановлено, що комісія в складі начальника дільниці №29 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5 , інженера дільниці №29 ОСОБА_6 , майстра дільниці №29 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_7 склала акт про те, що 11 серпня 2020 року сталось залиття квартири АДРЕСА_3 . Були залиті: коридор стеля 1м2, кухня стеля 1м2, туалет стеля 1м2 та ванна кімната стеля 1м2. Ймовірною причиною залиття згідно висновків комісії зазначена квартира АДРЕСА_2 .

Згідно висновка експерта національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України №16577 за результатами проведення експертного будівельно технічного дослідження по заяві ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої власнику квартири АДРЕСА_3 , внаслідок залиття становить 18239 грн..

Згідно рахунку №1190 від 17.06.2021 року вартість експертного дослідження №16577 становить 10296,60 грн..

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Стаття 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Таким чином, обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, підтверджується актом залиття від 14.09.2020 року, складеного начальником дільниці №29 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5 , інженером дільниці №29 ОСОБА_6 , майстром дільниці №29 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_7 , показами свідка.

Причиною затоплення є квартира АДРЕСА_2 .

Розмір збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивача, визначений висновком експерта та відповідачем не спростований.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї не вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача та на розмір матеріальної шкоди, не заявляла та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

У зв`язку з викладеним, судом встановлено, що внаслідок залиття належної ОСОБА_1 квартири, що сталося з вини відповідача, позивачу завдано майнової шкоди в сумі 18239 грн., розмір якої належними доказами ОСОБА_4 спростовано не було, а тому з відповідач на користь позивача необхідно стягнути майнову шкоду у розмірі 18239 грн..

Вирішуючи вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд бере до уваги, що залиття квартири позивача призвело до пошкодження належного їй майна, що зумовило моральні переживання, порушення звичного способу життя, яке завдало душевних страждань, з огляду на незручності проживання в пошкодженій квартирі, потребу здійснення ремонту та залучення коштів для відновлення стану квартири, унаслідок чого відчував емоційну напругу, нервозність, переживання, а також тривалість таких страждань.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд також враховує і поведінку винної особи, яка протягом тривалого часу після залиття квартири в добровільному порядку не відшкодувала позивачу шкоду.

Суд, враховуючи ступінь вини відповідача та його поведінку, небажання мирним шляхом врегулювати спір, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральні страждання позивача в розмірі 10000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Тому, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

При вирішенні справи, суд приходить до висновку, що кошти, сплачені позивачем ОСОБА_1 в розмірі 10296,60 грн. за проведення експертного дослідження №16577 є тими витратами, які особа вимушена була зробити для відновлення свого порушеного права, тому сума коштів в розмірі 10296,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1984,80 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 18 239 грн., витрати на експертне дослідження у розмірі 10296 грн. 60 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а всього 38536 грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено;

третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 02.12.2024 року.

Головуючий Т.В.Шаповал