КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14 березня 2024 року місто Київ.

Справа № 363/3878/20

Апеляційне провадження № 22-з/824/580/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 (до зміни імені - ОСОБА_2 ) про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (до зміни імені - ОСОБА_2 )до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіної Марини Михайлівни, Начальника Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попка Володимири Вікторовича, Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк», Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , треті особи - Приватний нотаріус Вишгородського району Київської нотаріального округу Голуб Людмила Андріївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсними електронних торгів, акту про реалізацію предмету іпотеки, свідоцтва про право власності на майно, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 серпня 2021 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишено без задоволення. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 серпня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року справу прийнято до розгляду та призначене судове засідання.

13 березня 2024 року позивач звернулась до апеляційного суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову та просила накласти арешт на:

садовий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,0509 га, кадастровий номер :37:171:0007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також зазначила, що підстава скасування заходів забезпечення, через яку вони були скасовані ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року, відпала, оскільки 31 січня 2024 року Верховний Суд ухвалив постановою, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на тяжкі матеріальні обставини через відсутність доходів за 2023 рік.

Щодо звільнення від сплати судового бору.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов: 1) якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; 2) або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Законом України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення позову, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання вказаної заяви ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підтвердження скрутного майнового стану до заяви додано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи за 2023 рік та Довідку про доходи Пенсійного фонду України, відповідно до яких ОСОБА_1 не отримувала доходи у 2023 році.

Враховуючи, що вказані відповідачем підстави для звільнення від сплати судового збору є обґрунтованими, клопотання позивача підлягає задоволенню.

Щодо заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Із позовної заяви вбачається, що позивач просить скасувати ряд правочинів, предметом яких є садовий будинок та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та витребувати, з чужого незаконного володіння вказане майно у приватну власність ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року скасовано.

Заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0509 га, кадастровий номер :37:171:0007, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову вжиті постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року.

Постановляючи ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області а від 31 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 серпня 2021 року залишено без змін.

Однак, як зазначено вище, постановою Верховного Суду від 31 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи зміст позовних вимог та запропоновані заходи забезпечення позову колегія суддів приходить до висновку, що накладення арешту на нерухоме майно, яке по суті є предметом позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до здійснення відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо правомірності відчуження нерухомого майна і здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів суд, апеляційної інстанції доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи слід позов задовольнити або в позові відмовити суд вирішує під час ухвалення рішення відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, а не на стадії забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Клопотання ОСОБА_1 (до зміни імені - ОСОБА_2 ) про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 (до зміни імені - ОСОБА_2 ) від сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Заяву ОСОБА_1 (до зміни імені - ОСОБА_2 ) про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на садовий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0509 га, кадастровий номер :37:171:0007, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 (до зміни імені - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді