Справа №487/8123/23
Провадження №2/487/801/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Кузьменко В.В., за участю: секретаря судового засідання Барської А.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначено, що на початку грудня 2021 року позивач домовилась з ОСОБА_4 , який представляв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, що посвідчена нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербургу, Російської Федерації від 29 жовтня 2021 року інтереси, ОСОБА_3 в питаннях розпорядження належним їй майном у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про продаж вказаної квартири.

20 грудня 2021 року позивач зустрілась з ОСОБА_4 та домовилась про ціну купівліпродажу квартири за адресою : АДРЕСА_1 , зокрема погодили, що квартира буде продана за 545 тисяч гривень, що еквівалентно 20000 доларів США по курсу НБУ по стану на 20 грудня 2021 року. У цей же день позтвач сплатила ОСОБА_4 аванс у розмірі 408 725 гривень, що еквівалентно 15 000 доларів США по курсу НБУ по стану на 20 грудня 2021 року, про

що ним власноручно була складена розписка від 20 грудня 2021 року та погодили, що залишок суми вартості квартири буде сплачено не пізніше 20 лютого 2022 року. Також 20 грудня 2021 року ОСОБА_4 передано позивачу копії документів, що посвідчують право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру. 16 лютого 2022 року позивач сплатила ОСОБА_4 залишок суми у розмірі 136 241 гривень, що еквівалентно 5 000 доларів США по курсу НБУ по стану на 20 грудня

2021 року про що ОСОБА_4 написав розписку від 16 лютого 2022 року і погодили, що протягом місяця буде здійснено належне оформлення договору купівлі-продажу квартири за адресою : АДРЕСА_1 . Однак, договір-купівлі продажу не було оформлено нотаріально внаслідок початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України.

Вище викладені обставини вказують, що фактично відбувся договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 так як позивач передала продавцю ОСОБА_4 кошти, а останній підтвердив факт отримання грошей за відчуження майна розписками.

09.11.2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

14.11.2023 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 21.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання.

29.12.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

15.01.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_5 , про визнання позову.

20.03.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.03.2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

21.05.2024 року до суду надійшли від представника позивача аисьмові пояснення позивача ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити.

У судовому засіданні відповідачі не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів, в тому числі, вільне волевиявлення учасника правочину.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із частиною третьою статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами частини другої статті 220 ЦК України у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Зазначена частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю чи частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , представляв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, що посвідчена нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербургу, Російської Федерації від 29 жовтня 2021 року інтереси, ОСОБА_3 в питаннях розпорядження належним їй майном у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про продаж вказаної квартири.

З розписки від 20.12.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 отримав від позивача за вищевказану квартиру грошові кошти в сумі 408725 грн., що еквівалентно 15000 дол. США.

З розписки від 16.02.2022 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 отримав від позивача за вищевказану квартиру грошові кошти в сумі 136248 грн., що еквівалентно 5000 дол. США. Зобов`язання відповідача в майбутньому (протягом місяця) оформити договір купівлі - продажу нотаріально.

Позивач вважав, що отримавши кошти відповідач ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі - продажу.

Тобто з розписки вбачається, що на момент її написання (16 лютого 2022 р.) договір купівлі - продажу сторонами не оформлявся. Оформлення цього договору було запланована протягом місяця.

Розписка від 20.12.2021 року та 16.02.2022 року не є письмовою формою договору купівлі - продажу квартири, оскільки ця розписка не підписана позивачем, та не містить усіх істотних умов договору, а саме, вид угоди; предмет угоди; документ, що підтверджує право власності; відомості про відсутність заборон на відчуження; права та обов`язки сторін.

Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем договору купівлі - продажу квартири, що належать відповідачу ОСОБА_3 , у письмовій формі зміст якого відповідає волі сторін які дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, не укладалось.

Оскільки між сторонами договори купівлі - продажу не укладалися, то відсутні правові підстави для визнання дійсним неукладеного договору.

Оскільки, позовна вимога про визнання за ОСОБА_2 , право власності на двокімнатну квартиру за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 62,9 кв.м є похідною від позовної вимоги про визнання договору-купівлі продажу дійсним, то також відсутні підстави для визнання права власності за ОСОБА_2 .

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст.81, 247 ч. 2, 258-259, 263-265, 315, 319, 328, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя В.В.Кузьменко