Справа № 752/7614/24
Провадження № 2-др/752/71/24
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Венеція" ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Венеція" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла зазначена заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить вирішити питання про повернення позивачеві з державного бюджету сплаченої суми судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Так, вивчивши подану заяву, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, порушення позивачем приписів ч. 9 ст. 83 ЦПК України, а саме, не направлення відповідачу доказів, які підтверджують факт понесення ним витрат на правову допомогу, позбавляє іншу сторону (відповідача) можливості підготувати та подати до суду відповідні заперечення проти таких вимог, що в свою чергу, порушує принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку, позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо повернення позивачеві з державного бюджету сплаченої суми судового збору у розмірі 3028,00 грн., у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі заяви позивача про залишення позову без розгляду.

Разом з тим, як встановлено судом, в порушення вимог ст. 83 ЦПК України, позивачем не було додано до заяви доказів направлення вказаних документів іншим учасникам справи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на наведені положення закону, суд приходить до висновку, що заяву позивача про повернення судового збору у даній справі, слід повернути без розгляду.

Керуючись ст.ст. 183, 260-261, 270, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Венеція" ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Венеція" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А.В. Слободянюк