Справа № 378/88/24
Провадження № 2/229/1055/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 листопада 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Феняка О.Р.,

за участю секретаря судового засідання Солодовник Д.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дружківка в режимі відеоконференції цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є матір?ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте починаючи з самого народження вона не бере участі у вихованні дитини, не проживає разом із сином, не спілкується з дитиною, морально та матеріально не підтримує дитину, фактично самоусунулася від батьківських обов?язків. Більш того, остання покинула дитину з 2017 року та більше ніколи не з`являлась до дитини. Місце її проживання чи перебування невідоме, жодного спілкування з позивачем та з дитиною немає. Останнім відомим позивачу місце проживання відповідача є будинок АДРЕСА_1 . Разом з тим, за час її тодішнього проживання із дитиною (близько року) остання вела аморальний спосіб життя, мала проблеми з алкоголем та декілька разів спричиняла травми та ушкодження дитині. З урахуванням чого, рішенням Ставищенського районного суду Київської області № 378/264/21 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . На сьогоднішній день дитина повністю перебуває на утриманні батька ОСОБА_1 , що підтверджується довідками Ставищенської селищної ради. Виконавчим листом Ставищенського районного суду Київської області від 27.05.2021 р. у справі № 378/268/21 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частини її доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до його повноліття, починаючи з 21 квітня 2021 року. Відповідно до довідки від 19.12.2023 р. Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східноміжрегіонального управління Міністерства юстиції сума заборгованості аліментів у ОСОБА_3 перед ОСОБА_5 станом на 19.12.2023 р. складає 92 938,45 грн., боржник не здійснює жодних виплат на утримання дитини. Відповідно до довідки №02-02/189 від 13.12.2023 р. Ставищенського ліцею №2 Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про те, що ОСОБА_3 , мати її сина ОСОБА_4 . учня 1-А класу батьківські збори не відвідує, в учителів не цікавиться навчанням та вихованням сина. У зв`язку із ліквідацією дитячого садочка, який відвідувала дитина до початку навчання в школі, довідок про участь ОСОБА_3 під час виховання дитини в садочку не виявилось можливим отримати. Відповідно до довідки №699 від 26.12.2023 р. Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про те, що ОСОБА_1 , 21.10.1994 р. проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Умови проживання малолітньої дитини задовільні, дитина має кімнату та окреме місце для сну, стіл, місце в шафі для власних речей. Вказаний житловий будинок належить на праві приватної власності матері заявника. Крім того, позивач за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працює на посаді різальника дрів в ТОВ «Теплотвор», де також характеризується виключно з позитивної сторони: до виконання обов?язків ставиться відповідально, уважний, акуратний, допомагає колегам по роботі, розсудливий та дисциплінований працівник, у поведінці та спілкуванні з людьми, доброзичливий. Відповідно до лікарської документації позивач фактично здоровий. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи, позивач до кримінальної відповідальності не притягувався та не має судимостей. В розшуку не перебуває.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 31 січня 2024 року задоволено заяву головуючої судді Марущак Н.М. про самовідвід по справі.

31 січня 2024 року проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 14 лютого 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Дружківського міського суду Донецької області.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 березня 2024 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Підготовче засідання призначено на 10 квітня 2024 року.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 квітня 2024 року відкладено підготовче засідання на 23 травня 2024 року; зобов`язано Ставищенську селищну раду Білоцерківсього району Київської області подати до суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 ; витребувано з Міністерства соціальної політики відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньопереміщених осіб інформацію відносно відповідача; зобов`язано Державну прикордонну службу України надати суду інформацію щодо перетину відповідачем державного кордону України в період з 01.01.2017 року; витребувано зі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України інформацію щодо наявності або відсутності актового запису про смерть відносно відповідача.

19 квітня 2024 року до суду на виконання вимог ухвали від 10 квітня 2024 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла інформація відповідно до якої відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 19.04.2022 року виїхала за межі України та повернулася в Україну 01.06.2022 року.

Також 19 квітня 2024 року до суду надійшли відомості від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану Донецького регіону відносно ОСОБА_3 з 01.01.2017 року по день надання інформації не виявлено.

20 квітня 2024 року від представника третьої особи - Органу опіки та піклування Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області надійшла заява, в якій просять провести судове засідання за відсутності представника третьої особи та повідомили, що висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , буде наданий до суду після затвердження виконавчим комітетом 22.05.2024 року.

23 травня 2024 року судом відкладено підготовче засідання на 26 червня 2024 року у зв`язку з ненадходженням в повному обсязі витребуваних матеріалів та неявкою учасників справи.

27 травня 2024 року до суду від Органу опіки та піклування Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області надійшов висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення відповідача відносно її малолітнього сина.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 26 червня 2024 року відкладено підготовче засідання на 30 липня 2024 року, повторно витребувано з Міністерства соціальної політики відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформацію (персональні дані) про взятих на облік осіб, які переміщуються з районів проведення (можливих) бойових дій, відносно відповідача.

10 липня 2024 року до суду від Міністерства соціальної політики України надійшли відомості про те, що ОСОБА_3 була зареєстрована: АДРЕСА_3 ; адреса для листування та фактичного проживання: АДРЕСА_4 з 27.03.2024 року.

30 липня 2024 року судом відкладено підготовче засідання на 21 серпня 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

21 серпня 2024 року судом відкладено підготовче засідання на 25 вересня 2024 року за клопотанням представника позивача та у зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 25 вересня 2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 жовтня 2024 року.

25 жовтня 2024 року судом відкладено судове засідання у зв`язку з необхідністю проведення допиту дитини.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач та представник позивача надали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Також представник позивача додатково пояснив, що наразі позивач перебуває у не зареєстрованих відносинах із цивільною дружиною - ОСОБА_6 , з якою вони створюють сприятливі умови для хлопчика. Позивач в свою чергу повідомив суду, що знайшов жінку, яку звати ОСОБА_6 , зійшлися та разом живуть, вона добре ставиться до дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про день, час та місце розгляду справи за адресою проживання, надіслані судом поштові відправлення повернулись до суду із довідкою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду вона не подала.

Третя особа - Орган опіки та піклування Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, явку свого представника в судове засідання не забезпечила.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, поспілкувавшись з дитиною, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2016 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №14.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батько дитини ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 , про що 12 липня 2016 року Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис №57.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року у справі №378/264/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року у справі № 378/268/21 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частини її доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до його повноліття, починаючи з 21 квітня 2021 року.

На виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини 27 травня 2021 року видано виконавчий лист.

15 липня 2021 року Старшим державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Моргуль В.С. за заявою про примусове виконання за виконавчим листом №378/268/21, 2/378/147/21 виданим 27.05.2021 року Ставищенським районним судом Київської області відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4.

Згідно розрахунку заборгованості наданого Бахмутським міськрайонним відділом державної виконавчої служби від 19 грудня 2023 року борг зі сплати ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліментів станом на 19 грудня 2023 року складає - 92 938,45 грн.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та мешкає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , та знаходиться на утриманні батька ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виданою Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області № 679 від 12.12.2023 року. На день надання довідки ОСОБА_1 розлучений та в шлюбі не перебуває.

Згідно з довідкою виданою Старостою старостинського округу №4 Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 699 від 26.12.2023 року ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за вищевказаною адресою, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , розлучений та не перебуває у шлюбі. Умови проживання малолітньої дитини задовільні, дитина має кімнату та окреме місце для сну, стіл, місце в шафі для власних речей. За даною адресою батько з сином проживають з 03.11.2020 року.

Відповідно до наданої Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області характеристики №681 від 12.12.2023 року за період мешкання ОСОБА_1 скарг, заяв і вимог до нього як у письмовій так і в усній формі не надходило. За місцем проживання характеризується з позитивного боку.

Позивач ОСОБА_1 офіційно працює на посаді різальника дрів в ТОВ «Теплотвор», що підтверджено копією трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27 грудня 2013 року.

Згідно з характеристикою наданою 11 грудня 2023 року за місцем роботи, позивач за час роботи в ТОВ «Теплотвор» проявив себе з позитивної сторони. До виконання обов?язків ОСОБА_1 ставиться з відповідальністю, виконує свою роботу на доброму рівні, на своєму робочому місці завжди уважний, акуратний, допомагає колегам по роботі, до виконання доручень адміністрації відноситься сумлінно, розсудливий та дисциплінований працівник, тактовний у поведінці та спілкуванні з людьми, доброзичливий. Користується повагою серед колег по роботі.

Відповідно до лікарської документації позивач фактично здоровий.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», позивач ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки №02-02/189 від 13 грудня 2023 року виданої Директором Ставищенського ліцею №2 Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 учня 1-А класу батьківські збори не відвідує, в учителів не цікавиться навчанням та вихованням сина.

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 серпня 2023 року у справі № 219/9822/21 за позовом Акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме гуртожитком за адресою: АДРЕСА_5 .

За змістом висновку Виконавчого комітету Ставищенської селищної ради як органом опіки і піклування проведено перевірку щодо дотримання законодавства України про виховання та догляд за малолітньою дитиною. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2 квітня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ставищенського районного суду від 27.05.2021 року було розірвано. Від шлюбу мають одного спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На даний час хлопчик не має місця реєстрації. З початку подружнього життя ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та син ОСОБА_7 проживали в селищі Ставище Київської області у батьків позивача за адресою: АДРЕСА_6 . Стосунки в невістки зі свекрухою не склалися, тому що, зі слів ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 мало уваги приділяла догляду за новонародженою дитиною. У результаті молоде подружжя вирішило орендувати будинок в сел. Ставище, де мешкало недовго. Того ж 2016 року подружжя вирішило повернутися до АДРЕСА_5 , де проживало до 2017 року (дана адреса була місцем реєстрації проживання сім?ї до втрати права користування житловим приміщенням згідно із заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15.08.2023 р., справа № 219/9822/21, провадження № 2/229/1568/2023). 2017 року, зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишила малолітнього сина та пішла з сім?ї, в результаті чого батько дитини вирішив повернутися проживати з сином ОСОБА_4 в селище Ставище Білоцерківського району Київської області до своєї матері ОСОБА_8 . 2020 року ОСОБА_8 придбала житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , ресстраційний номер 242, загальною площею 64,8 кв. м. та житловою площею 30.9 кв.м., де на даний час проживають батько ОСОБА_1 із сином. Будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні веранди (опалюється дровами, потребує проведення косметичного ремонту). З 2017 року по даний час ОСОБА_1 самостійно утримує малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження видане Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 12 липня 2016 року, серія НОМЕР_3 ). Батько турбується про стан здоров?я дитини, забезпечує його речами першої необхідності. Дитина має окрему кімнату та окреме місце для сну, стіл, місце у шафі для власних речей. Працює ОСОБА_1 у ТОВ «Теплотвор» на посаді різальника дров. ОСОБА_1 у 2021 році звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини, про що свідчить рішення Ставищенського районного суду від 27.05.2021 року №378/268/21, провадження № 2/378/147/21, який задовільнив його позов. ОСОБА_3 на засіданні була відсутня. Також згідно з довідкою Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 19.12.2023 року ОСОБА_3 станом на 19.12.2023 року на користь ОСОБА_1 заборгувала на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 92 938,45 грн. ОСОБА_3 , мати малолітнього ОСОБА_4 , не бере участі у вихованні дитини. Поспілкуватися та встановити причину невиконання нею батьківських обов?язків немає змоги, оскільки місце її перебування не відоме, а останнє місце проживання знаходиться на території, де ведуться активні бойові дії. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 CK України). Виконавчий комітет як орган опіки та піклування вважає, що надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є неможливим у зв?язку з відсутністю у фахівців служби у справах дітей та сім?ї Ставищенської селищної ради можливості поспілкуватися з матір?ю ОСОБА_3 з метою встановлення дійсної причини невиконання нею батьківських обов?язків, відсутністю інформації про стан її здоров?я та неможливістю з?ясування думки щодо бажання нею виховувати сина. Тому виконавчий комітет як орган опіки та піклування просить суд розглянути справу № 378/88/24, провадження № 2/229/1005/2024, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за наявними у справі документами та в інтересах дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , повідомила суду, що вона є матір`ю позивача. Позивач із відповідачкою і дитиною спочатку мешкали разом із нею в її будинку. Дитина з самого початку відповідачці була не потрібна. Дитиною займалася сама свідок, навіть купала її за допомогою Вадима. Відповідачка не прала, їсти не готувала, добре хоч груддю годувала дитину. Свідок будила її вночі, щоб погодувати дитину, бо вона не чула як дитина плаче. Потім відповідачка із позивачем за ініціативою відповідачки вирішили пожити на квартирі. Коли після їх переїзду свідок почала прибирати в кімнаті, в якій вони жили побачила, що там було дуже брудно, за диваном були зім`яті пляшки з-під пива, обгортки з чипсів, а під дитячим матрацем була купа недопалків. Коли вони тільки з`їхали, прожили біля трьох днів їй подзвонили з повідомленням, що дитині погано. З`ясувалося, що відповідачка нагодувала дитину не розведеним коров`ячим молоком, яке навіть не кип`ятила, після чого дитину відвезли до лікарні. Свідок забрала дитину тимчасово до себе, сама робила дитині уколи. Коли дитині було близько трьох місяців, вони з`їхали на другу квартиру, відповідачка зламала дитині руку. Свідок шукала машину та відвезла дитину лікувати до Києва. Відповідачка так і не призналася як таке сталося. Підгузки у дитини завжди були брудні, повні, дитина в попрілостях. Відповідачка отримувала дитячі гроші, які витрачала на випивку, цигарки та ухажерів. Коли позивач був на чергуванні відповідачка закривала дитину і залишала її на добу, півтори доби, кашу варила дитині на воді (манка та вода), додаючи горілку, щоб дитина спала і не заважала їй займатися нехорошими справами. Коли дитині ще не виповнилось року поїхали жити на Донбас. Люди, які мешкали по сусідству з ними на Донбасі, розказували, було таке, що дитина кричала, обпалила руку об піч, нікого в той час з дитиною не було, відповідачка кудись поїхала. Повернувся з Донбасу позивач з дитиною, коли дитині було три роки. Хлопчик взагалі не розмовляв, був худесенький, побитий із синцями. Востаннє бачила відповідачку коли дитині був один рік, місцезнаходження її невідомо. Дитина матір cвою не знає. Вихованням дитини займається позивач, одягає, обуває, слідкує за її станом здоров`я.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є хрещеною матір`ю дитини, була вхожа в сім`ю ще до народження дитини. Матері дитина не потрібна була з народження. Поки позивач працював, відповідачка була з дитиною вдома, дитина постійно була недоглянута, ненагодована, невикупана через що у них постійно виникали сварки. Згодом відповідачка ще і випивати почала, до неї приходили різні сумнівні компанії. Відповідачка любила випити, гуляла. Вихованням дитини відповідачка не займалася, залишала дитину одну вдома, навіть молоко дитині не купувала, годувала кашею на воді, споживаючи спиртні напої, додавала їх до дитячої каші. Коли хлопчику було близько місяця матір зламала йому руку та нічого нікому не сказала, поки рука не почала набрякати, що вже треба було рятувати руку. Також було таке, що відповідачка давала нерозведене коров`яче молоко, після чого дитина потрапила до реанімації. Останній раз свідок бачила відповідачку, коли вони від`їжджали в Донецьку область. Відповідачка у вихованні дитини участі не приймає. Дитиною повністю займається батько, бабуся ОСОБА_8 йому допомагає. Хлопчик на теперішній час активний, ходить до школи, спілкується з однолітками, контактний із людьми. Здається, що він матір не пам`ятає, про матір не питає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , показала суду, що вона є кумою матері позивача. Часто заходила до них в гості, була на весіллі позивача та відповідачки. В 2016 році у сторін народився хлопчик. До дитини матір ставилася недобре. Дитина була недоглянута. Бачила, що відповідачка виглядала так, наче вживала алкогольні напої. Відповідачку з 2017 року свідок не бачила. Дитина на теперішній час знаходиться у доброму стані, ходить до школи, розвивається. Вихованням хлопчика займається батько за допомогою бабусі. Свою матір дитина не пам`ятає. Позивач дуже відповідальний, працює.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Частиною 2 ст.171 СК України також передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

В судовому засіданні в присутності батька дитини проведено спілкування із ОСОБА_4 . Хлопчик розповів суду, що у нього все нормально, він ходить до школи, навчається в 2-му класі, в школі йому викладають зокрема математику, фізкультуру, письмо, більше всього йому подобається читати, на перервах грає з друзями. До школи водить та забирає його зі школи тато. Сніданки йому готує мама. Маму звуть Оксана. Купує одяг йому, вкладає спати та розповідає казки батько. У нього вдома є собака та котик.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України.

За правилами, визначеними ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно позовної заяви, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 164 СК України, а саме, - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 вказаної вище Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому, врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Частинами 2 та 4 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з положенням ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, приймаючи до уваги пояснення позивача та показання свідків, керуючись чинним сімейним законодавством України, діючи виключно з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача щодо позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , 08.07.2016 року, з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, оскільки відповідач фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду дитини тощо.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, через ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Крім цього, суд роз`яснює, що відповідно до положень статтей 168, 169 СК України, відповідач, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду як із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 89, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28 листопада 2024 року.

Суддя Олександр ФЕНЯК