"27" травня 2024 р. Справа № 363/2403/24
УХВАЛА

27 травня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Вишгородської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки,

встановив:

пред`явлену позовну заяву слід залишити без руху, виходячи з такого.

Як убачається з позову та доданих до нього матеріалів, позовну заяву подано без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

В позовній заяві позивач просить:

- усунути перешкоди у здійсненні Вишгородською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :38:140:0163 за №20757300 від 17 квітня 2015 року;

- усунути перешкоди у здійсненні Вишгородською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :38:140:0163 у державному земельному кадастрі;

- стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.

Так, в п. 81 постанови ВП ВС від 12 червня 2019 року, справа №487/10128/14-ц зазначено, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (див. пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, а також пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

У той же час, в п. 71 постанови ВП ВС від 23 листопада 2021 року, справа №359/3373/16-ц, зроблено висновок про те, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

Також в постанові ВС від 11 жовтня 2023 року, справа №734/1560/20, визначено, що при задоволенні негаторного позову прокурора вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку відповідає ефективному способу захисту порушених прав держави.

За змістом вказаних вище правових висновків, негаторний позов за своєю суттю спрямований на захист законного власника земельної ділянки щодо володіння, користування і розпорядження нею шляхом повернення земельної ділянки у його власність.

В позовній заяві прокурор зазначає, що у даному випадку вірним способом захисту порушеного права є пред`явлення до суду негаторного позову, в порядку визначеному ст. 391 ЦК України.

Проте у висунутих позовних вимогах не порушено питання про повернення земельної ділянки на користь держави, а лише висунуто похідні (додаткові) вимоги про усунення перешкод у здійсненні Вишгородською міською радою користування та розпорядження спірною земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрації права власності на неї з припиненням речових прав та скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, позивачу слід визначитися із належним способом захисту та висунути вимогу матеріально-правового та майнового характеру, яка відповідатиме суті негаторного позову відповідно до правових висновків Верховного Суду.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру передбачено справляння судового збору, який становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, в разі висування в позові вимоги майнового характеру, позивачу слід доплатити судовий збір у відповідному розмірі згідно вказаних вище вимог Закону.

Крім того, як передбачено ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 2, 4 і 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте, з поданих прокурором копій додатків до позовної заяви для суду належним чином завірені лише листи Київської обласної прокуратури з відповідними зверненнями, зокрема до: Головного управління Держгеокадастру №15/1-938 від 21 серпня 2023 року, ДНВП «Картографія» №15/1-939 від 21 серпня 2023 року, Вишгородської міської ради №15/1-1017 від 13 вересня 2023 року. Всі інші документи, в тому числі й додатки до позовної заяви для відповідачів належним чином не завірені.

У той же час, серед іншого, позивач просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки :38:140:0163 у Державному земельному кадастрі.

Разом з тим, відповідний витяг про таку реєстрацію вказаної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі в супереч вимог ч. 2 ст. 82, ч. 6 ст. 177 ЦПК України, суду не подано.

Таким чином, прокурору слід усунути вказані вище недоліки, шляхом подання:

- уточненої позовної заяви із зазначенням вимоги матеріально-правового та майнового характеру, яка б відповідала змісту негаторного позову та фактично виниклим спірним правовідносинам із поданням оригіналу квитанції про доплату судового збору;

- завірених відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 і 5 ст. 95 ЦПК України додатків до позовної заяви для суду та відповідача;

- належним чином завіреної копії витягу про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :38:140:0163 у Державному земельному кадастрі.

Відтак відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву залишити без руху.

Для усунення зазначених недоліків надати строк не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя