Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 945/2141/24
Провадження № 2/945/1097/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Павленко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю.,

учасники справи - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в м. Миколаїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.09.2017 у справі № 480/152/17 позов ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_4 ) до нього про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.04.2018 у справі № 480/30/18 шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

03.08.2018 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього в іншому шлюбі народилася дитина ОСОБА_9 . Оскільки позивач має обов`язок щодо утримання своєї другої дитини, його матеріальне становище погіршилось та розмір стягнутих з нього аліментів становить значний фінансовий тягар для нього та його сім`ї та може в майбутньому призвести до накопичення заборгованості зі сплати аліментів, що стало підставою для звернення до суду відповідно до положень статті 192 СК України. Звертає увагу суду, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) забезпечить як потреби ОСОБА_6 , так і врахує потреби доньки від іншого браку ОСОБА_9 . Також позивач в силу закону має утримувати своїх непрацездатних батьків, зокрема матір ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонером та потребує матеріальної допомоги від сина. Мати перебуває у Первомайському психоневрологічному інтернаті Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації.

Додатково звертає увагу, що є військовослужбовцем та був змушений переїхати до м. Дніпро та винаймати житло, отже значна частина його доходу витрачається на житло.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього відповідачці на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.09.2024 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання, призначене на 08.10.2024 позивач не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання, призначене на 08.10.2024 не з`явилась, однак представником ОСОБА_2 , адвокатом Медюк О.О. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якому він викладає заперечення проти позовних вимог, а також просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та витребувати у військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо посади, яку обіймає ОСОБА_1 та щодо розміру його доходу за останні 6 місяців. Одночасно адвокатом подано клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату з огляду на участь в іншому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08.10.2024 відкладено розгляд справи на 06 листопада 2024 року; у задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Медюка О.О. про витребування доказів відмовлено; встановлено відповідачу додатковий строк для подання доказів до 06 листопада 2024 року.

Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідачки вказав, що відсутні будь-які підстави зменшувати аліменти які стягуються з ОСОБА_11 на підставі рішення Миколаївського районного суду від 13.09.2017, оскільки матеріальне становище ОСОБА_11 не погіршилось в результаті зміни його сімейного стану і подані до суду докази не підтверджують погіршення матеріального стану Позивача, більше того матеріальний стан Позивача навіть покращився. Відповідно до поданих Позивачем доказів зміни в його сімейному стані, на які він посилається як на підставу позову, відбулись в 2017-2018 роках і очевидно до теперішнього часу не впливали на його матеріальне становище так як з відповідним позовом він звернувся лише в 2024 році. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження позовних вимог.

15 жовтня 2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає про те, що розмір його щомісячного доходу становить приблизно 40 тисяч гривень, єдиним джерелом доходу є грошове забезпечення військовослужбовця. Відповідачка посилається на збільшення розміру доходу, однак не враховує рівень інфляції за 7 років та збільшення цін. Вказує на те, що відповідно до ст. 192 СК України, зміна сімейного стану (народження дитини) є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Звернення до суду має на меті не ухилення від виконання обов`язків щодо утримання доньки ОСОБА_12 , а забезпечення рівного балансу між потребами обох дітей. Також просить врахувати, що матеріальне утримання дитини є обов`язком обох батьків, а також те, що відповідно до норм СК України він утримує своїх непрацездатних батьків та винаймає житло.

04.11.2024 надійшло клопотання представника відповідача про витребування з військової частини інформації щодо посади, яку обіймає ОСОБА_1 та розміру його доходу за останні 6 місяців, а також просить долучити до матеріалів справи додаткові докази. При цьому суд звертає увагу, що до відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 15.10.2024, додані документи, клопотання про витребування яких заявлено представником відповідача.

04.11.2024 позивач надав додаткові пояснення у справі, в яких звертає увагу суду на практику ВС та просить її врахувати при ухвалені рішення у справі.

05.11.2024 адвокатом Медюком О.О. подано заяву про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу з доказом направлення позивачу вказаних документів.

У судове засідання, призначене на 06.11.2024 сторони не з`явились, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

При цьому позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки він приймає участь в іншому судовому засіданні, крім того посилається на те, що з програми «Електронний суд» йому стало відомо, що від позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові пояснення, які до цього часу не отримані відповідачем, а тому необхідний час для підготовки пояснень з приводу наданих документів.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.11.2024 позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, через несплату судового збору та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, які були усунуті у встановлений судом строк, а відтак ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15.11.2024 розгляд справи продовжено та призначено судове засідання на 06.12.2024.

02.12.2024 на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача, в яких він вказує на те, що в липні 2016 року, коли ОСОБА_2 перебувала в вагітному стані і сторони перебували в шлюбі, позивач залишив її та уникав будь якого спілкування. Через те, що позивач не допомагав жодним чином в вихованні та утриманні дитини і добровільно відмовлявся виконувати свої батьківські обов`язки в цій частині, ОСОБА_2 змушена була в 2017 році звернутись до суду для стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. Лише таким способом вона змогла досягти в 2017 році утримання дочки з боку ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини від доходу. Через повну відмову ОСОБА_1 від дитини, ОСОБА_2 розпочала в травні 2020 року судовий процес щодо позбавлення його батьківських прав. Підставою для звернення до суду було те, що позивач повністю самоусунувся від виховання та утримання своєї дочки. Він ніколи не спілкувався з дочкою, ніколи не бачив її та навіть не виявляв бажання побачитись. Крім того, протягом декількох місяців 2018 р., всього 2019 р. та частково 2020 року він ухилявся від сплати аліментів, незважаючи на наявне судове рішення з цього приводу, і навіть не цікавився як, та за які кошти ОСОБА_2 , отримуючи незначну заробітну плату, самостійно утримувала та виховувала дитину. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі 477/614/20 від 22.03.2021 року ОСОБА_1 був позбавлений батьківських прав щодо дочки.

Представник відповідачки вказує також, що позивач не надав доказів того яким чином, при систематичному та суттєвому збільшенні доходу з 2017 року по теперішній час і при незмінності життєвих обставин з 2017 року, погіршилось його матеріальне положення та в зв`язку з чим. Крім цього, звертає увагу суду що при розгляді в 2017 році справи № 480/152/17 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 він вже посилався на всі вище перелічені ним обставини, окрім наявності дитини так як на період розгляду справи вона ще не народилась і він посилався на вагітність цивільної дружини. В судовому рішенні про стягнення аліментів відомості про вагітність цивільної дружини та очікування дитини не були відхилені судом при визначені розміру аліментів.

Крім цього, виходячи зі змісту ст. 192 та 182 СК України при визначенні розміру аліментів враховується ряд обставин серед яких стан здоров`я дитини. При винесенні рішення Миколаївським районним судом в 2017 році у справі № 480/152/17 про стягнення аліментів не існувало обставини щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 в зв`язку з захворюванням органів зору. З огляду на вказане дані нові обставини що стосуються здоров`я ОСОБА_6 повинні бути оцінені та прийняті до уваги при прийнятті рішення в даній справі.

05.12.2024 представник відповідача надав до суду копію рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.03.2021 у справі 477/614/20, яку раніше надавав роздруковану із Єдиного державного реєстру судових рішень.

У судове засідання, призначене на 06.12.2024 сторони не з`явились, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи через неможливість прибуття в засідання через участь в іншій справі, яке суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки судове засідання, призначене на 06.11.2024 так само було перенесено на іншу дату за клопотанням представника відповідача. Крім того, суду не надано доказів зайнятості представника в іншому судовому процесі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі у відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.12.2016, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 .

З рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.09.2017 у справі № 480/152/17 вбачається, що з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька ОСОБА_1 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.04.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.12.2017, у позивача народилась дитина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_13 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 03.08.2018, між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 зареєстровано шлюб 03.08.2018 та відповідно після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище « ОСОБА_8 ».

Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.03.2021 у справі № 477/614/20, ОСОБА_1 позбавлений батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 через байдуже ставлення до дитини та ухилення без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи № 670 від 07.10.2020, № 671 від 07.10.2020, № 672 від 07.10.2020, станом на час видачи довідок, тобто у 2020 році, ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 725 від 04.07.2024, виданою військової частиною НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 , на його утриманні знаходиться сім`я в складі дружини ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки № 729 від 24.07.2024, виданою військової частиною НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 , він перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки № 245 від 14.05.2024, виданою Київським квартирно-експлуатаційним управлінням, майор ОСОБА_1 за період навчання у Національному університеті оборони України з 30.08.2022 по 14.06.2024 постійною та службовою житловою площею з фонду Міністерства оборони України не забезпечувався.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_5 , ОСОБА_10 є матір`ю ОСОБА_1 і відповідно до довідки Первомайського психоневрологічного інтернату № 84 від 03.06.2019, ОСОБА_10 з 14.11.2017 по теперішній час (рік видачі довідки - 2019) проживає та зареєстрована в інтернаті.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2024 № 1915/172/40/529/ФЕС заробітна плата ОСОБА_1 у червні 2024 становила 18389,46 грн, у липні 2024 48952,70 грн, у серпні 2024 49491,55 грн, у вересні 2024 49491,55 грн щомісячно.

Як вбачається з форми ОК-5 (сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб), наданої ОСОБА_1 , суми заробітку для нарахування пенсії за 2022 рік становили 635265,85 грн, за 2023 525228,53 грн, за 2024 (6 місяців) 226420,86 грн.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 вона працює у приватному підприємстві «Медицина для вас» та займає посаду завідувача аптеки № 4, за період з квітня по вересень 2024 отримала заробітну плату у розмірі 55966,86 грн нарахованого доходу, з утриманням податку з доходів фізичних собі у розмірі 10074,03 грн.

Відповідно до медичної довідки Центру зору від 09.10.2024 ОСОБА_6 має діагноз складний міопічний астигматизм, міопія слабкого ступеню. Як свідчить фіскальний чек від 09.10.2024 на консультацію та окуляри для ОСОБА_6 відповідачкою було витрачено 8848,00 грн.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21).

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу, є необхідність допомагати матері та існують додаткові витрати на оренду житла. При цьому посилається на практику ВС та зазначає, що зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач зазначав, що визначений судом розмір аліментів він не має можливості сплачувати, оскільки його сімейний стан змінився.

З 03 серпня 2018 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 у нього народилась ще одна дитина ОСОБА_9 .

Однак зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_5 дитини ОСОБА_9 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

В матеріалах справи відсутні докази погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та суперечитиме її інтересам.

В матеріалах справи також не містяться докази того, що позивач винаймає житло у м. Дніпро, а надані ним докази підтверджують лише факт реєстрації у 2020 році за адресою: АДРЕСА_1 , а також те, що він за період навчання у Національному університеті оборони України постійною та службовою житловою площею з фонду Міністерства оборони України не забезпечувався.

Як свідчить довідка Первомайського психоневрологічного інтернату № 84 від 03.06.2019, ОСОБА_10 з 14.11.2017 по 2019 рік проживала та була зареєстрована в інтернаті, тобто перебувала на державному утриманні та не проживала з позивачем та його сім`єю. Жодної актуальної інформації позивачем не надано. Як і не надано доказів того, що він утримує батьків, чи здійснює додаткові матеріальні витрати, пов`язані з допомогою батькам.

Також суд враховує, що як вбачається з мотивувальної частині рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.09.2017 у справі № 480/152/17, ОСОБА_1 також наводив всі заявлені аргументи під час розгляду справи про стягнення аліментів.

Суд також враховує і встановлений рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.03.2021 у справі № 477/614/20, яким ОСОБА_1 позбавлений батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , факт ухилення позивача від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача наявна постійна робота (військовослужбовець) та заробіток, який є достатнім для сплати аліментів на утримання дитини, яка позбавлена батьківського піклування (заробітна плата ОСОБА_1 у червні 2024 становила 18389,46 грн, у липні 2024 48952,70 грн, у серпні 2024 49491,55 грн, у вересні 2024 49491,55 грн; суми заробітку для нарахування пенсії за 2022 рік становили 635265,85 грн, за 2023 525228,53 грн, за 2024 (6 місяців) 226420,86 грн).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів.

Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд вважає, що зміна розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дочки ОСОБА_6 , та суперечитиме її інтересам.

Таким чином, суд встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23.

Посилання заявника на висновки, викладені у постановах від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження 61-10748св23) суд відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин, так як у кожній конкретній справі суд з`ясовує наявність підстав, передбачених статтею 192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На виконання вимог ст. 137 ЦПК України, в обґрунтування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, представником відповідача адвокатом Медюком О.О. як до відзиву від 07.10.2024, так і окремо із заявою від 05.11.2024 надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК № 534; договір б/н про надання правничої допомоги від 10.09.2024, укладений між адвокатом Медюк О.О. та ОСОБА_2 , в пункті 4.2. якого сторони визначили, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар, який сторони погодили у фіксованому розмірі в сумі 8000 грн; опис робіт по договору про надання правничої допомоги б/н від 10.09.2024 у справі № 945/2141/24.

За відсутності заперечень з боку позивача, а також враховуючи те, що заявлені та витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 8000 гривень є співмірними із складністю цієї справи, яка була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження та наданими адвокатом обсягом послуг та затраченим часом під час заяв по суті спору, вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають покладенню на позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у сумі 8000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , паспорт № НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено і підписано 06.12.2024.

Суддя І. В. Павленко