ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2706/24 Справа № 205/1134/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Шавула В.С.)

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року в сумі 75 461,11 доларів США.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором №014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року в сумі 75 461,11 доларів США, що в еквіваленті становить 1 203 931,90 грн., з яких: 37 476,34 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 2851,22 доларів США; 10 551,32 доларів США заборгованість за відсотками, в тому числі про строчена заборгованість за відсотками 10 135,49 доларів США; 27 433,45 доларів США пеня.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

10 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року ініційовано відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 205/1134/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Передано до канцелярії Ленінського районного суду м. Дніпропетровська копію цієї ухвали для реєстрації цивільної справи про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 205/1134/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 27.05.2008 р. та № 0 від 26.02.2008 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року (провадження № 2-в/205/48/23) відновлено втрачене судове провадження цивільної справи №205/1134/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині:

- копії кредитного договору №014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року;

- заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2015 року по цивільній справі №205/1134/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2023 року по цивільній справі №205/1134/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Після залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду в загальному порядку, та зазначив, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та без з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином умови кредитного договору та не з`ясував, чи дотримався банк передбаченого договором досудового порядку дострокового повернення коштів, який не може погіршувати становище позичальника як споживача.

Зазаначає, що кредитний договір припинив свою дію з дати направлення відповідачу вимоги 10.12.2014 року.

Суд першої інстанції при розгляді справи не встановив дійсного розміру заборгованості та останніх платежів позичальника.

ОСОБА_1 , просив застосувати позовну давність у даних відносинах, скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

12 березня 2024 року від представника АТ «Райффазейн Банк» Гапона О.Я. надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника кредитора, в обґрунтування якого він зазначив, що 28.04.2023 р. між АТ «Райффайзен Банк» та акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-60. Предметом цього договору є відступлення акціонерним товариством «Райффайзен Банк» на користь АТ«ОКСІ БАНК» прав вимоги за декількома кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 014/134739/3650/82 від 14.08.2007 р., що був укладений із ОСОБА_1 . Крім того, 10.05.2023 р. між АТ «Райффайзен Банк» та акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» укладений Договір про відступлення прав за договорами іпотеки/ застави. Предметом цього договору є відступлення акціонерним товариством «Райффайзен Банк» на користь АТ «ОКСІ БАНК» прав вимоги за декількома договорами іпотеки/застави, у тому числі за іпотечним договором № 014/8254/3650/305653 від 14.08.2007 р., що був укладений для забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором № 014/134739/3650/82 від 14.08.2007 р.

Ухвалою Дніпроського апеляційного суду від 13 березня 2024 року залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» (, адреса: 79019, м. Львів, вул. Газова, буд. 17).

03 квітня 2024 року від директора ТОВ «Цикл Фінанс» Жабаченко Т.М., надійшла заява про залучення до участі у справі правонаступникаАТ «ОКСІ БАНК» - ТОВ «Цикл Фінінс», в обґрунтвання якого вона зазначила, що 28 квітня 2023 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінасн» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60-1, на підставі якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги за Кредитним договором № 014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року, який було укладено між АТ «Райффазейн Банк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіправонаступника - Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (, адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського будинок, 8).

Від директора ТОВ «Цикл Фінанс» Тетяни Жабченко надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує на те, що апелянт порушуючи умови Кредитного Договору шляхом не сплачування платежів в рахунок погашення заборгованості за Договром в період з 2015 року по 2023 рік не усвідомлював, що кредитне зобов`язання перед позичальником є не виконане та не вжив жодного врегулювання заборгованості за 8 років.

ОСОБА_2 просила оскаржуване рішення залишити без змін.

У судовому засіданні представник ТОВ «Цикл Фінанс» - адвокат Кеню Д.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Інші учасники до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/134739/3650/82, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 54 000,00 доларів США строком користування до 14.08.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних.

26 травня 2010 року сторони уклали додаткову угоду №014/134739/3650/82/1 до кредитного договору №014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року, відповідно до умов якої сторони узгодили термін повернення кредитних коштів до 14 грудня 2024 року.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, про що свідчать заява на видачу готівки №150/796-49 від 14.08.2007 року та зведений дебетовий меморіальний ордер №39/3650/82 івд14.08.2007 року.

В порушення своїх зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 допустив прострочення повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим, станом на 29.01.2015 року відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 75 461,11 доларів США, що в еквіваленті становить 1 203 931,90 грн., з яких: 37 476,34 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 2851,22 доларів США; 10 551,32 доларів США заборгованість за відсотками, в тому числі про строчена заборгованість за відсотками 10 135,49 доларів США; 27 433,45 доларів США пеня.

Вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №3433 від 10.12.2014 року, відповідач був сповіщений про наявність заборгованості за кредитним договором №014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 , взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Апеляційний суд частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб. Не допускається дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені положеннями цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадкам.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 598/1708/18 провадження № 61-1529св19.

Відповідно до статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіправонаступника - Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» та витребувано від правонаступника позивача належним чином завірені копії: позовної заяви ПАТ «Райффазейн Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, кредитного договору № 014/134739/3650/2 від 14.08.2007 року про отримання відповідачем 54 000,00 доларів США, розрахунку заборгованості по кредитному договору № 014/134739/3650/2 від 14.08.2007 року, додаткової угоди № 014/134739/3650/82/1 від 26 травня 2010 року до кредитного договору № 014/134739/3650/82 від 14 серпня 2007 року, вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 3433 від 10.12.2014 року.

Відповідно до п.3.13. Банк має право вимагати, а позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі, що визначені цим Договором, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Договору, та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, у т.ч. у випадку відмови позичальника від змін умов Договору в порядку, передбаченому п. 3.9-3.11, 6.3,6.7 цього Договору. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від Банка з вимогою дострокового погашення.

Як було встановлено оскаржуваним рішенням, вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №3433 від 10.12.2014 року, відповідач був сповіщений про наявність заборгованості за кредитним договором №014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року.

Проте, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вимозі (повідомленню) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором 014/134739/3650/82 від 14.08.2007 року, відповідно до якої позивач керуючись п.3.13 Загальних умов кредитування вимагало від ОСОБА_1 , достроково повернути суму кредиту в повному обсязі.

Згідно наданого Товариством розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/134739/3650/82 від 18.08.2007 року станом на 02.05.2023 року, заборгованість за кредитом 37428,04 Доларів США, що в еквіваленті становить 1 368 691,02 грн., заборгованість за відсотками 52 302, 62 Доларів США, що в еквіваленті становить 1 912 633,59 грн., розрахована пеня 0,00 грн. ( а.с.212-213).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) тавід 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18)).

Відтак, Банк не мав жодного права після 10.12.2014 р. нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.

Довід апеляційної скарги про те, що кредитний договір припиняє свою дію із дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу, відтак вимога про стягнення відсотків після надіслання повідомлення про дострокове стягнення заборгованості не підлягає задоволенню, є вірним частково.

Дійсно, після направлення боржнику вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу кредитор не має права пред`являти вимогу до боржника про повернення відсотків, указане колегія суддів врахувала при зміні рішення суду першої інстанції.

Однак, довід апеляційної скарги про те, що кредитний договір припиняє свою дію із дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу, є хибним.

Так, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

З наданого розрахунку вбачається, що станом на 30.11.2014 року розмір заборгованості за відсотками скаладав 9719,65 Доларів США.

У зв`язку із зазначеним, апеляцйний суд вважає, що рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та заборгованості за простроченими відсотками підлягає зміні, із застосування сум заборгованості у межах пред`явлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту.

Що стосується доводів скарги стосовно стягнення пені, то слід вказати наступне.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач, звертаючись із апеляційною скарго просив застосувати позовну давність, щодо вимоги про стягнення з нього пені у розмірі 27 433,45 доларів США.

Як вже зазначалось, апеляційний суд зобов`язував праонаступника Банка ТОВ «Цикл Фінанс» надати документи, щодо даного кредитного договору, зокрема позовну заяву та розрахунок заборгованості.

Праонаступником позивача ТОВ «Цикл Фінанс» було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/134739/3650/82 від 18.08.2007 року станом на 02.05.2023 року, з якого вбачається, що залишок заборгованості пені складає 0,00 грн., іншого розрахунку, який було додано до позову у 2015 році Товариство апеляційному суду не надало.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає. що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за пенею у розмірі 27 433,45 доларів США, оскільки самим позивачем така заборгованість належним чином не підтверджена.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В іншій частині доводи скарги не знайшли свого підтвередження, доказів повного погашення кредитної заборгованості відповідачем надано не було, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення частковому скасуванню із ухваленням у відповідній частині нового про змешення суми заборгованості за відсотками у розмірі 9 719,65 доларів США, відмови у задоволенні вимоги про стягнення пені, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що відповідача звільнено від сплати судового збору, то позивачу слід компенсувати судовий збір пропорційно задоволенним вимогам у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у розмірі 2284,84 грн.

Також у зв язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача на користь Держави необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2052,63 грн.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованості за відсотками змінити, стягнувши заборгованість за відсотками у розмірі 9 719,65 доларів США (що за курсом відповідно до постанови НБУ від 29.01.2015 року становить 155 028 грн.41 коп).

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року в частині стягення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства«Райффайзен Банк Аваль» 27 433,45 доларів США пені скасувати та відмовити у задоволенні цієї вимоги.

В іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судовий збір за подання позовної заяви у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у розмірі 2284,84 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь Держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2052,63 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2024 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи