Березівський районний суд Одеської області
02.12.2024
Справа № 494/1857/24
Провадження № 2/494/736/24
02.12.2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Антонишиної І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу №494/1857/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агенство "Антарес" про стягнення заборгованості із заробітної плати, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 14 143, 29 грн.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02.10.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.
03.10.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.12).
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 05 червня 2023 року по 31 січня 2024 року він знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Антарес»»: працював на посаді охоронника групи №2 відділу охорони №1 Управління охорони в м. Калуш . Даний факт підтверджується записом на стор. 10 його трудової книжки серії НОМЕР_1 . Під час його знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 14 143.29 грн в період за грудень 2023 р. та січень 2024 р. 11 січня 2024 року він був звільнений з роботи за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення розрахунок проведено не було. Неодноразово він звертався до відповідача щодо виплати йому нарахованої заробітної плати, але його звернення було проігнороване, тому в липні 2024 року він звернувся до Березівського суду з заявою про видачу судового наказу. Проте ухвалою суду від 31.07.2024 року йому було відмовлено у видачі судового наказу, тому з цих підстав позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 07.02.2025 року.
У судові засідання 06.11.2024 р та 02.12.2024 року позивач не з`явився. В матеріалах справи міститься від його представника заява. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.19).
Представник відповідача відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надавав; в судові засідання 06.11.2024 р та 02.12.2024 р року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, так на його адресу направлялись судові повістки про виклик до суду, проте конверт повернувся з відповідною відміткою (а.с.24-25), також повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті (а.с.22) а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача та ігнорування викликів до суду відповідачем, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою представника відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в її письмовій заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач у період з 05 червня 2023 року по 31 січня 2024 року він знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Антарес»»: працював на посаді охоронника групи №2 відділу охорони №1 Управління охорони в м. Калуш . Даний факт підтверджується записом на стор. 10 його трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 3-4).
Згідно наказу №83 від 24.01.2024 р ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін (а.с.6)
У період з грудня 2023 р. по січень 2024 р року позивачеві не виплачувалась заробітна плата, що підтверджується довідкою, виданою 02.10.2024 р ТВО Генеральним директором ТОВ «Охоронне агентство «Антарес» Бролінським М.І (а.с. 5) та не спростовано відповідачем.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно доп.1ч.1ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є угода сторін.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України,при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи,організації, провадиться вдень звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника вдень їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановленийчастиною першоюцієї статті.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, сума остаточного розрахунку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117КЗпП України відповідальність.
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості із заробітної плати за період: з грудня 2023 р. по січень 2024 в сумі 14 143, 29 грн.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах заробітної плати за один місяць .
Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України,керуючись ст. ст. 3, 12, 76, 78, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне агенство "Антарес" про стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнити.
Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05.12.2024 року.
Суддя І.А. Римар