РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2474/24

Номер провадження 2-о/495/189/2024

22 квітня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Червинській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулася до суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника, ОСОБА_3 .

Той факт, що ОСОБА_3 був батьком заявника підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 16.07.1974 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 05.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, у встановлений законом строк заявник подав до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, заяву про прийняття спадщини за заповітом.

При видачі Розпорядження органу приватизації № 1030 від 13.03.1996 року та свідоцтва на право власності на житло виданого 13 березня 1996 року органом приватизації державного житлового фонду Старокозацькою МБО, згідно якого квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , в рівних частках, помилково вказано прізвище батька заявника як « ОСОБА_6 », замість вірного: « ОСОБА_7 », все інше вказано вірно.

Той факт, що прізвище батька « ОСОБА_7 , підтверджується наступними документами:

свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_1 виданим 16.07.1974 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 05, де у графі відомості про батька вказано: ОСОБА_3 ;

- пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 виданого 03.10.2007 року Пенсійним фондом України, у якому прізвище вказано « ОСОБА_7 ».

Встановлення факту належності Розпорядження органу приватизації № 1030 від 13.03.1996 року та свідоцтва на право власності на житло виданого 13 березня 1996 року органом приватизації державного житлового фонду Старокозацькою МБО, батькові заявника, ОСОБА_3 , необхідне йому для оформлення спадщини.

Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвою С.М. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину 1/3 частку квартири за номером АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право власності на житло виданого 13 березня 1996 року органом приватизації державного житлового фонду Старокозацькою МБО, не вірно вказано прізвище мого батька як « ОСОБА_6 », замість вірного: « ОСОБА_7 ».

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2024 року відкрито провадження у цивільній справі.

Заявник у судове засідання не з`явився, представник заявника надала заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи викладені у заяві підтримала.

Представник заінтересованої особи, Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, подав до суду заяву, якою просив справу розглянути за їх відсутності, заперечень не мають.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був батьком заявника ОСОБА_1 . Вказані факти підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 14 серпня 2020 року, виданим 14 серпня 2020 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 874 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 липня 1974 року, виданого виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 05 (де у графі відомості про батька вказано: ОСОБА_3 ) - відповідно.

У розпорядженні органу приватизації № 1030 від 13.03.1996 року та свідоцтві на право власності на житло виданого 13 березня 1996 року органом приватизації державного житлового фонду Старокозацькою МБО, згідно якого квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , в рівних частках, вказано прізвище батька заявника як « ОСОБА_8 », замість вірного: « ОСОБА_9 », хоча у всіх інших членів сім`ї прізвище зазначено саме « ОСОБА_7 ».

Проте у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 прізвище батька заявника вказано вірно, а саме: « ОСОБА_7 ».

Крім того, у пенсійному посвідченні серії НОМЕР_2 виданого 03.10.2007 року Пенсійним фондом України, у прізвище батька вказано « ОСОБА_7 ».

Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвою С.М. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину 1/3 частку квартири за номером АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право власності на житло виданого 13 березня 1996 року органом приватизації державного житлового фонду Старокозацькою МБО, не вірно вказано прізвище мого батька як « ОСОБА_6 », замість вірного: « ОСОБА_7 ».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності ОСОБА_3 правовстановлюючих документів, а саме: розпорядження органу приватизації № 1030 від 13.03.1996 року та свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 березня 1996 року органом приватизації державного житлового фонду Старокозацькою МБО

Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для проведення дій юридичного характеру, зокрема оформлення спадкових прав.

Тому, з метою уникнення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту належності правовстановлюючого документу, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81, 273, 293-294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що Розпорядження органу приватизації № 1030 від 13.03.1996 року та свідоцтво на право власності на житло виданого 13 березня 1996 року органом приватизації державного житлового фонду Старокозацькою МБО, згідно якого квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , в рівних частках належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Д. Анісімова