Дата документу 30.05.2024
Справа № 334/4316/24
Провадження № 2-н/334/515/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку, інфляційних витрат та 3% річних,

установив

27.05.2024 року до суду надійшла з заява про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку, інфляційних витрат та 3% річних, в обґрунтування якої заявник зазначив, що боржник є співвласником багатоквартирного будинку за вищевказаною адресою та за період з 01.12.2021 року по 30.04.2024 року включно зобов`язаний був сплатити вартість наданих послуг, проте не зробив цього.

Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Подана до суду заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Суд зауважує про те, що частиною другою статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Згідно із договором про надання послуг з управління будинком № 06/09/17-390 від 06.09.2017 на кожного співвласника покладено обов`язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до інформаційної довідки №372509781 від 02.04.2024 року, яка надана заявником, боржник є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (вид спільної власності: спільна часткова). Але заявник просить стягнути з боржника не 1/2 заборгованості пропорційно його частці, а усю. Будь-яких доказів того, що саме боржник зобов`язаний сплачувати відповідні внески (вартість наданих послуг з управління будинком) не пропорційно, а у повному обсязі суду не надано.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

При цьому, судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Зазначені обставини свідчать про те, що існує підстава для відмови у видачі судового наказу, заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, таким чином відповідно до ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу повинно бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131В, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку, інфляційних витрат та 3% річних.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у наказному провадженні після усунення її недоліків.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін