БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/116/24
Справа № 356/83/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючий суддя Капшученко І. О.

за участю секретаря Хоменко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із вказаним вище позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач вказував, що з 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , розірваному у 2010 році на підставі рішення Березанського міського суду Київської області. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої позивач сплачує аліменти на підставі виконавчого листа № 2-194 від 30.08.2011, виданого Березанським міським судом Київської області, в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, на даний час позивач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі з урахуванням матеріального стану та нового сімейного стану. Так, у шлюбі, укладеному 04.06.2021 з ОСОБА_4 , у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує матеріальних витрат на своє утримання. Дружина не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за новонародженою дитиною, тому також потребує утримання. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивач не має на праві власності особистого житла, а тому змушений з сім`єю проживати у гуртожитку та сплачувати кожного місяця за нього плату у середньому розмірі 1854 грн. Розмір його доходу за період з червня 2023 року по листопад 2023 року становить 57 693,19 грн., а середньомісячна заробітна плата з урахуванням утримання на аліменти складає 9 615,53 грн., що ледве покриває щомісячні витрати на побут, харчування, ліки, одяг тощо. Будь-яких інших доходів позивач не має. Мати позивача ОСОБА_6 має третю групу інвалідності і також потребує допомоги. Водночас, відповідачка є здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштована та має стабільний заробіток. Враховуючи вищевикладене, позивач вказує, що з часу ухвалення рішення Березанським міським судом Київської області від 22.06.2010, справа № 2-194/2010, про стягнення з нього аліментів його сімейне положення змінилось, що в розумінні статті 192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни розміру аліментів. Відтак, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010 з 1/3 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, і до досягнення дитини повноліття, а також відкликати виконавчий лист № 2-194 від 30.08.2011 (виконавче провадження № 29380100) про стягнення з нього аліментів.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.02.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 19.03.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, одночасно з позовом та повторно 23.07.2024 та 30.09.2024 подав до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував та розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с.29,100а,118).

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилась, 26.02.2024 через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.49,53-54,64,72,83,86,121,130,132,134,136,170-на звороті).

Правом подати відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористалась та відзиву не подала.

Так, згідно з правилами п.п. 1, 3-4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду або зареєстрованою у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини, суд створив учасникам справи належні умови для ознайомлення із станом розгляду справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, а також заперечень, тому керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18.03.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 52, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 23.04.2021 Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано 09.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 32 (а.с.13).

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010 у справі № 2-194/2010р., що набрало законної сили 02.07.2010, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2010 і до повноліття дитини (а.с.7).

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Ковальчука В. І. від 21.10.2011 відкрито виконавче провадження № 29380100 з примусового виконання виконавчого листа № 2-194, виданого 30.08.2011 Березанським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

Згідно з постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 16.07.2015 та постановами про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 12.05.2020 та 17.09.2021, прізвище ОСОБА_8 у виконавчому провадженні № 29380100 змінено 16.07.2015 на « ОСОБА_9 », 12.05.2020 на «Фундовна» та 17.09.2021 - на « ОСОБА_10 » (а.с.10-12).

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Джалалової А. А. від 28.03.2023, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 29380100 погашена в повному обсязі та скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, що було встановлене постановою від 19.02.2018 (а.с.22).

04.06.2021 позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.06.2021, актовий запис № 46 (а.с.16).

Від цього шлюбу у позивача народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 886 (а.с.15).

Згідно з довідкою КП «Київтеплоенерго» від 04.12.2023 № 04/6/1824, ОСОБА_1 з 07.04.2021 працює на підприємстві «Комунальне некомерційне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду і розмір нарахованого йому доходу (без урахування утримань) становить: за червень 2023 року 18 603,08 грн., липень 2023 року 18 477,20 грн., серпень 2023 року 14 938,92 грн., вересень 2023 року 32 147,64 грн., жовтень 2023 року 1 974,30 грн., листопад 2023 року 17 063,64 грн., всього за період з червня 2023 року по листопад 2023 року включно розмір нарахованого позивачу доходу (без урахування утримань) становить 103 204,78 грн.; загальний розмір утримань за період з червня 2023 року по листопад 2023 року включно становить 57 693,19 грн., з яких утримано: ПДФО, військового збору в сумі 19 601,53 грн.; аліментів в сумі 26 970,40 грн.; інші утримання в сумі 11 121,26 грн. (а.с.25).

Тобто, підтверджена належними та допустимими доказами середньомісячна офіційна заробітна плата відповідача з урахуванням утриманих податків та військового збору (дохід, з якого стягуються аліменти) за період з червня 2023 року по листопад 2023 року включно, тобто, за пів року, становить 103 204,78 грн. - 19 601,53 грн. = 83 603,25 грн. / 6 місяців = 13 933,88 грн./міс.; після утримання аліментів розмір отримуваних коштів становить 83 603,25 грн. 26 970,40 грн. / 6 місяців = 9 438,81 грн./міс.

Відповідно до довідки СП «Київські ТЕЦ» КП «Київтеплоенерго» № 20 від 30.11.2023, ОСОБА_1 разом із сім`єю дружиною ОСОБА_12 та сином ОСОБА_3 , проживають у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.05.2021 (а.с.23).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 355471418 від 22.11.2023, ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку площею 0,0996 га з кадастровим номером :08:018:0202 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації (набуття права) 14.04.2020 (а.с.19-20).

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання обов`язку щодо утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до частини третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, згідно з вимогами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У відповідності до роз`яснень в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні змін (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, і що саме такі зміни вплинули на здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Отже, з аналізу вказаних вище норм випливає, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану платника аліментів. Водночас такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Вказані вище обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та бути доведеними при розгляді спору належними та допустимими доказами.

Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється поява у сім`ї платника аліментів осіб, яких вони за законом зобов`язані утримувати і які фактично перебувають на їх утримання.

При цьому, сама по собі зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження у нього ще однієї дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. У такому разі платник аліментів зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Вказана правова позиція є усталеною у даних правовідносинах та послідовно висловлювалась Верховним Судом у постановах від 22.07.2024 у справі № 688/4308/23, від 03.07.2024 у справі № 552/2073/23, від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, висновки якого щодо застосування норм права до даних спірних правовідносин суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Отже, обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ними повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

За змістом статті 179 СК України, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.

З огляду на викладене, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід враховувати, чи відповідатиме новий розмір виплат інтересам дітей та чи не ставить їх у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи становище.

Звертаючись до суду з позовом, позивач підставою для зменшення розміру аліментів зазначав ту обставину, що з моменту винесення рішення суду його сімейний стан змінився у зв`язку з народженням у нього дитини від іншого шлюбу, у зв`язку з чим він не може сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша статті 76 ЦПК України, частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц).

Враховуючи вказане вище, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що після ухвалення рішення Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його сімейний стан змінився у зв`язку з народженням в іншому шлюбі другої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, жодних доказів погіршення його майнового стану, в тому числі, у зв`язку, з народженням в іншому шлюбі другої дитини, що унеможливлювало б сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі, позивач суду не надав.

Сам факт подання довідки про доходи на момент звернення до суду не свідчить про погіршення майнового стану позивача, оскільки в справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували його матеріальне становище на момент ухвалення рішення суду.

Судом враховано, що позивач є працездатним, має постійне місце роботи в КП «Київтеплоенерго» та отримує стабільний заробіток, доведений розмір його середньомісячної заробітної плати становить 13 933,88 грн., забезпечений житлом у гуртожитку, де проживає разом із сім`єю (а.с.23-24).

Посилання позивача на недостатність його заробітку для задоволення щоденних побутових потреб на продукти харчування, ліки тощо розцінюються судом критично, оскільки жодних доказів на підтвердження наявності таких витрат, а також їх розміру позивач суду не надав.

При цьому суд зауважує, що позивач є фізично здоровою особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися на іншу, більш високооплачувану роботу, щоб мати можливість належним чином забезпечувати себе та своїх власних неповнолітніх дітей.

Крім того, до матеріалів справи не додано жодних доказів, які б підтверджували відсутність у позивача інших, окрім заробітної плати, джерел доходів (від використання рухомого чи нерухомого майна, дивідендів, депозитів тощо).

Принцип врахування лише трудових доходів платника аліментів за основним місцем роботи не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства. Можливість другого з батьків утримувати дитину повинна тлумачитися розширено і не може обмежуватися лише наявністю в нього офіційного доходу.

Окрім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів та не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини, що відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 25.09.2019 у справі № 755/14148/18, від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20.

Твердження позивача про те, що він змушений щомісяця нести додаткові витрати за проживання в гуртожитку в розмірі 1 854,00 грн., суд до уваги не приймає, оскільки жодними належними та допустимими доказами, зокрема, договорами, ордерами, квитанціями про оплату тощо, вказана обставина не підтверджується.

При цьому, довідка КП «Київтеплоенерго» від 04.12.2023 № 04/6/1824, на яку посилається позивач, у відповідній графі «Інші утримання» не містить відомостей про призначення таких утримань, тому та не дає підстав вважати, що вказані суми є платою за проживання.

Суд також враховує, що в ході розгляду справи позивач отримував надіслану йому поштову кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_3 , що є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача (а.с.42,66,70).

Окрім того, саме ця адреса в м. Яготин вказана позивачем як адреса місця його проживання у поданих ним до суду заявах від 28.05.2024 та 30.09.2024, а також зазначена як адреса відправника в надісланих на адресу суду поштових конвертах (а.с.30,73,100б,118).

Водночас, поштова кореспонденція, надіслана судом в ході розгляду справи на адресу місця проживання, вказану позивачем у позовній заяві, а саме АДРЕСА_1 , повернулась до суду неврученою адресату з відмітками органів поштового зв`язку «За закінченням терміну зберігання» (а.с.56).

В матеріалах справи також міститься довідка про отримання допомоги від 28.11.2023 № 323, згідно з якою дружина позивача ОСОБА_12 перебуває на обліку в Яготинському відділі соціального захисту населення УСЗН Бориспільської РДА та місце її проживання зазначено за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.24).

За наведених вище обставин, посилання позивача щодо відсутності іншого житла викликають обґрунтовані сумніви, тому розцінюються судом як нещирі і не враховуються судом.

Доводи позивача про необхідність утримання матері-пенсіонерки і дружини та несення у зв`язку з цим матеріальних витрат судом до уваги не беруться з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 202 СК України підставами виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків є сукупність двох умов: непрацездатність батьків та наявність у них потреби в матеріальній допомозі.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, придбання одягу чи ліків тощо. До уваги також береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 642/4062/18, від 28.11.2018 у справі № 676/5118/16-ц, від 10.10.2018 у справі № 301/160/17.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що його мати потребує сторонньої матеріальної допомоги та що саме він таку матеріальну допомогу їй надає.

Суд також враховує, що мати позивача ОСОБА_6 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_5 , виданим Пенсійним фондом України 14.01.20215, отже, отримує пенсію, яка є регулярним, гарантованим доходом від держави, що призначається за принципами пенсійного страхування, солідарності та субсидування, та не визнана у встановленому законом порядку особою, яку позивач зобов`язаний утримувати за законом (а.с.27).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0210032 від 06.11.2018, ОСОБА_6 встановлено інвалідність ІІІ групи за загальним захворюванням довічно та визначені рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності - бухгалтер-економіст з неповним робочим днем (а.с.26-28).

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 не є працюючим пенсіонером, а також не має інших джерел доходів.

Необхідність надання позивачем матеріальної допомоги матері вирішується ним самостійно в добровільному порядку, та не звільняє його як батька від обов`язку щодо утримання його власної дитини, відтак, не враховується судом як підстава для зменшення розміру аліментів.

Окрім того, всупереч таким доводам позивача, дружина, яка здійснює догляд за дитиною, також не відноситься до категорії осіб, які безумовно перебувають на його утриманні, оскільки в силу положень ч.ч. 2,4 ст. 75, ч. 4 ст. 84 СК України право на таке утримання виникає лише за умови достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що відповідає висновку Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19.

Сама по собі обставина здійснення догляду за дитиною не означає непрацездатності дружини та не свідчить про відсутність в останньої джерел доходів, в тому числі, пасивних.

Крім того, держава встановлює соціальні гарантії жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами та при народженні дитини шляхом здійснення відповідних виплат та як вбачається з довідки про отримання допомоги від 28.11.2023 № 323, ОСОБА_12 перебуває на обліку в Яготинському відділі соціального захисту населення УСЗН Бориспільської РДА та їй призначено допомогу при народженні дитини на період з 01.12.2023 по 01.09.2026 (а.с.24).

Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх вимог позивачем суду не надано.

Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010 майновий стан позивача покращився, оскільки він набув у власність нерухоме майно на підставі договору дарування від 14.04.2020 № 466, а саме земельну ділянку площею 0,0996 га з кадастровим номером :08:018:0202 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 355471418 від 22.11.2023 (а.с.19-20).

Отже, за обставинами даної справи судом встановлено та не спростовано сторонами, що визначений рішенням Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача народилась дитина від іншого шлюбу без доведення погіршення його майнового стану не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Аналогічні за змістом висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 03.07.2024 у справі № 552/2073/23, від 06.06.2022 у справі № 523/8403/19, від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20, які суд враховує при виборі і застосуванні норм права до даних спірних правовідносин згідно з положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Суд також враховує, що стягнення аліментів у вказаному розмірі, виходячи з рівності майнових прав обох дітей позивача, не суперечить чинному законодавству та не порушує прав позивача.

Враховуючи вказане, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем підстав для про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010, тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на викладене, відсутні також підстави для задоволення вимоги позивача про відкликання виконавчого листа № 2-194 від 30.08.2011 про стягнення з нього аліментів на користь відповідача ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки така вимога є похідною від основної вимоги про зменшення розміру аліментів, за результатом розгляду якої суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у її задоволенні.

За таких обставин, оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, на підставі положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн. покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 12-13, 76-81, 89, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. О. Капшученко