Справа № 369/291/24
Провадження № 2/369/3683/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

19.01.2024 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюка О.О. про забезпечення позову у цивільній справі №369/291/24 за позовною заявою Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

З метою забезпечення позову того ж дня позивачем було подано заяву про забезпечення позовних вимог, в якій останній просить суд 7 накласти, арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,3747 га з кадастровим номером :02:007:0123, площею 0,3825 га з кадастровим номером :07:004:0037, площею 0,0348 га з кадастровим номером :07:004:0278, площею 0,132 га з кадастровим номером :07:004:0284, площею 0,0059 га 3 кадастровим номером :07:004:0283, площею 0,0563 га 3 кадастровим номером :07:004:0285 а також заборонити проведення на вказаній ділянці будь яких робіт.

У позові, який прокурор просить забезпечити, позовні вимоги обґрунтовано тим, що усупереч положень земельного та лісового законодавства без прийняття рішення будь-яким уповноваженим органом про відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення у власність фізичної особи для ведення індивідуального садівництва, земельна ділянка вибула із власності держави.

Зокрема було встановлено, рішенням Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 8 сесії 6 скликання від 30.12.2011 року передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0113 площею 1,1412 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, ОСОБА_2 відчужила право власності на земельну ділянку на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.11.2016 № 6350.

Надалі, на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, від 2023 року земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0113 поділено, внаслідок чого утворились земельні ділянки: площею 0,3747 га з кадастровим номером :02:007:0123, площею 0,3825 га 3 кадастровим площею номером :07:004:0037, :07:004:0278, площею 0,1 га з кадастровим номером :02:007:0124, площею 0,1942 га з кадастровим номером :07:004:0279, площею 0,055 га з кадастровим номером :02:007:0125.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0124 на підставі Технічної документації поділена на дві: площею 0,09 га з кадастровим номером :02:007:0135 та площею 0,01 га з кадастровим номером :02:007:0134.

Земельна ділянка з кадастровим номером :07:004:0279 на підставі Технічної документації поділена на три: площею 0,132 га з кадастровим номером :07:004:0284 та площею 0,0059 га з кадастровим номером :07:004:0283, площею 0,0563 га з кадастровим номером :07:004:0285.

Право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:007:0123, :07:004:0037, :07:004:0278, :07:004:0283, :07:004:0284 та :07:004:0285 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , що підтверджується копіями інформаційних довідок, що долучені до позовної заяви.

Водночас встановлено, що право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0113 площею 1,1412 га зареєстроване з порушеннями вимог земельного та лісового законодавства, оскільки остання відноситься до земель лісового фонду а рішення уповноваженим органом не приймалось, у зв`язку з чим, земельні ділянки підлягають поверненню у державну власність.

Встановлено, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні Приміського лісництва державного підприємства «Київське лісове господарство», що підтверджуються проектами організації та розвитку лісового господарства, таксаційними описами, планами лісонасаджень за 2003 та 2015 роки, що надані Філією «Київське лісове господарство» ДП «Ліси України» листом від 28.03.2023 № 02-240.

Згідно листа ВО «Укрдержліспроект» від 06.03.2023 № 173 земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0113 за матеріалами лісовпорядкування 2014 року розташована в межах кварталу 48, виділ 4 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство», що підтверджується Витягом з картографічних баз даних. Крім того, ВО «Укрдержліспроект» розробили викопіювання для новостворених земельних ділянок.

Таким чином, як зазначає прокурор, рішення Шпитьківської сільської ради від 30.12.2011 про передачу у власність земельної ділянки лісогосподарського призначення для ведення особистого селянського прийняте всупереч вимогам п. г) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України.

Так, згідно листа Філії «Київське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 28.03.2023 № 02-240 у період з 2012 року по теперішній час не приймались рішення щодо згоди на вилучення чи припинення права користування лісовими ділянками кварталу 48 Приміського лісництва. Границі зовнішніх (меж) планшетних рамок залишились незмінними.

Отже, відведення земельної ділянки на підставі рішення Шпитьківської, сільської ради у приватну власність відповідача відбулось з грубим порушенням ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України.

Крім того, звертає увагу суду на те, що Шпитьківська сільська рада перевищила повноваження, передбачені Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування» під час розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення.

Прокурор у поданій заяві вказує, що заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні, у випадку задоволення позову, оскільки державна реєстрація права власності на спірні земельні ділянки за відповідачем, у разі відсутності забезпечення позову, дає їм право вільно ними розпоряджатись, у тому числі, відчужувати на користь третіх особам.

У такому разі для належного захисту та поновлення порушених прав, позивач буде змушений вживати додаткових заходів, зокрема вирішувати питання щодо збільшення позовних вимог або зміни предмета позову, визначати підсудність вказаного спору та замінювати неналежного відповідача у справі, що згідно вимог чинного законодавства можливо лише на стадії підготовчого провадження.

При цьому, відсутність на даний час будь-яких дій відповідача, які могли б підтвердити наміри вчинення дій щодо відчуження, поділу чи об`єднання земельних ділянок, не спростовують наявність у відповідача, як в одноособового власника спірної земельної ділянки можливості вільно розпорядитися нею, якщо не вжити заходи забезпечення позову, у тому числі, враховуючи попередню протиправну поведінку під час набуття права власності.

Таким чином, на переконання прокурора, обґрунтованим є припущення про високу ймовірність відчуження, реєстрації, поділу, об`єднання, зміни конфігурації спірної земельної ділянки, що в подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів держави. Вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки вона залишається у його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися вказаним майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.

Також вказаний захід забезпечення не може перешкодити здійсненню будь-якої діяльності відповідачів на земельній ділянці.

Захід забезпечення позову, про який йдеться у заяві є співмірним із заявленими позовними вимогами та забезпечує збалансованість інтересів сторін, також він є засобом тимчасового характеру та має на меті збереження існуючого становища до ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили для забезпечення можливості ефективного поновлення прав держави в особі позивача.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356865271, сформованої 04 грудня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0123, площею 0,3747 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356865628, сформованої 04 грудня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :07:004:0037, площею 0,3825 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356865820, сформованої 04 грудня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :07:004:0278, площею 0,0348 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356871305, сформованої 04 грудня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :07:004:0284, площею 0,132 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356871437, сформованої 04 грудня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :07:004:0283, площею 0,0059 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356871747, сформованої 04 грудня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :07:004:0285, площею 0,0563 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача у цивільній справі можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу та предметом позовних вимог, оскільки, застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачам, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме накладення арешту на земельні ділянки площею 0,3747 га з кадастровим номером :02:007:0123, площею 0,3825 га з кадастровим номером :07:004:0037, площею 0,0348 га з кадастровим номером :07:004:0278, площею 0,132 га з кадастровим номером :07:004:0284, площею 0,0059 га 3 кадастровим номером :07:004:0283, площею 0,0563 га 3 кадастровим номером :07:004:0285 є співмірним з заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки, які належать ОСОБА_1 , а також заборони проведення на вказаних ділянках будь-яких робіт, оскільки, накладення арешту на майно є достатнім заходом для забезпечення позову у даній цивільні справі, так як передбачає заборону відчужувати його, а тому не потребує додаткової заборони вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву, задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0123, загальною площею 0,3747 га, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0037, загальною площею 0,3825 га, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0278, загальною площею 0,0348 га, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0284, загальною площею 0,132 га, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0283, загальною площею 0,0059 га, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0285, загальною площею 0,0563 га, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: Керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області, , адреса місцезнаходження: 08292, Київська область, Бучанський район, м. Буча, вул. Пушкінська 61/1.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: І.О. Фінагеєва