РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/811/24

Провадження № 2/293/367/2024

28 листопада 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Селянщинське» та державного реєстратора Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області Дяченко Юлії Олександрівни про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПОЗОВУ

23.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» звернулось до суду з вказаним позовом за змістом якої просить визнати недійсним договір оренди землі б/н від 03.03.2023, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Селянщинське», щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :02:000:0025, що розташована на території Пекарщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області та скасувати рішення про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки б/н від 03.03.2023.

В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 01.06.2014 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» укладено договір оренди землі, щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0025, що розташована на території Пекарщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, строком на 10 років.

Заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.12.2016 у цивільній справі №293/952/16-ц, вищевказаний договір оренди землі розірваний. В подальшому зазначене заочне рішення було скасоване рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 23.07.2018, яким в позові було відмовлено в повному обсязі за безпідставністю вимог. Рішення суду набрало законної сили 23.08.2018. Відтак, позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки від 01.06.2014 продовжував діяти протягом строку на який він був укладений, а саме до 31.05.2024.

Позивачеві під час розгляду справи №293/225/23 стало відомо про те, що 03.03.2023 між власником земельної ділянки ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Селянщинське» було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0025, про що державним реєстратором Черняхівської селищної ради Дяченко Ю.О. 11.09.2023 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51739745.

Позивач вважає, що одночасне існування двох договорів оренди однієї земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам закону та призводить до порушення права позивача як користувача земельної ділянки.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

23.05.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Збаражському О.М. для розгляду.

29.05.2024 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі №293/811/24, призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2024. Постановлено витребувати у Приватного підприємства «Селянщинське» належним чином засвідчену копію договору оренди землі б/н від 03.03.2023, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Селянщинське» щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0025.

13.06.2024 на виконання вимог ухвали суду від 29.05.2024, Приватне підприємство «Селянщинське» надало витребувані докази.

18.06.2024 відповідач державний реєстратор Черняхівської селищної ради Дяченко Ю.О., заперечуючи проти позову ТОВ «Світанковий промінь», у відзиві зазначила, що реєстрації підлягає не договір оренди, а право оренди, яке виникає на підставі договору; право оренди позивача було припинено 09.02.2017 на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.12.2016 і в подальшому не відновлено. Отже, і перешкод для подальшої реєстрації прав на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0025 не було. Крім того, вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди не може бути звернена до реєстратора, тому вона не є належним відповідачем по справі (а.с.61-65).

20.06.2024 до суду надійшов відзив на позов відповідача ОСОБА_1 , згідно якого відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки право оренди позивача було припинене 09.02.2017 і не було повторно зареєстровано. 31.05.2024 закінчився строк, на який з ТОВ «Світанковий промінь» укладено договір оренди землі, про відмову від укладення з ТОВ «Світанковий промінь» договору оренди землі на новий строк відповідач письмово повідомив позивача 23.05.2024 (а.с. 75-80).

16.07.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку із відключенням електроенергії. Підготовче засідання відкладено на 03.09.2024.

03.09.2024 ухвалою суду підготовче провадження закрито. Судовий розгляд справи по суті призначено на 01.10.2024.

01.10.2024 судове засідання з розгляду справи не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні. Судове засідання суд відклав на 31.10.2024.

31.10.2024 ухвалою суду, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 28.11.2024.

28.11.2024 в судове засідання сторони та їх представники не прибули, згідно поданих заяв просили розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" та інші).

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Також повідомлення про розгляд справи завчасно розміщено на офіційному сайті судової влади. Інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки суду: https://cr.zt.court.gov.ua, а відтак сторони повинні були цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими їм процесуальними правами.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні 28.11.2024, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, 01.06.2014 укладено договір оренди землі між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» щодо земельної ділянки площею 3,43 га, кадастровий номер :02:000:0025, що розташована на території Пекарщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, строком на 10 років. Відповідно до п.12.1. договору оренди землі, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку. Згідно п. 12.2 договору, його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено (а.с.6).

За вказаним договором ОСОБА_1 передав належну йому земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0025 ТОВ «Світанковий промінь», що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 01.06.2014 та актом про визначення меж земельних ділянок в натурі (а.с. 7).

Право оренди ТОВ «Світанковий промінь» щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0025, що розташована на території Пекарщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.11.2014, номер запису про інше речове право: 7709820 (а.с.11).

05.12.2016 заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області договір оренди землі з кадастровим номером :02:000:0025, розташованої на території Пекарщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області укладений 01.06.2014 розірваний (а.с. 14-15).

23.07.2018 рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області відмовлено у розірванні договору оренди землі від 01.06.2014 (а.с.16-17).

03.03.2023 між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Селянщинське» укладений договір оренди земельної ділянки строком на 7 років, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 3,4288га, кадастровий номер :02:000:0025, що розташована на території Пекарщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, що підтверджується відповідним договором оренди земельної ділянки, право оренди за яким зареєстроване 11.09.2023 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державним реєстратором Черняхівської селищної ради Дяченко Ю.О. (а.с. 58,59-60).

Відповідно до листа-повідомлення від 30.04.2024, ТОВ «Світанковий промінь» звернулось до ОСОБА_1 із пропозицією підписати договір оренди земельної ділянки площею 3,43 га. кадастровий номер :02:000:0025, на новий строк (а.с. 28,29,30).

17.05.2024 листом-повідомленням ОСОБА_1 письмово повідомив ТОВ «Світанковий промінь» про відмову від укладення з ТОВ «Світанковий промінь» договору оренди землі на новий строк (а.с. 89,90).

Згідно інформації з державного реєстру речових прав, договір оренди землі від 03.03.2023, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Селянщинське», припинений 18.10.2024 за взаємною згодою сторін, 03.06.2024 між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Агроарам» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0025 строком на 10 років, про що 18.10.2024 внесено відомості до вказаного державного реєстру (а.с. 104-105).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА ТА МОТИВИ СУДУ

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина 4 статті 124 ЗК України у редакції, чинній на час підписання первинного договору оренди та державної реєстрації права оренди).

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина 1 статті 210 ЦК України).

Згідно з статтею 125 ЗК України у вказаній редакції право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації права оренди.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 6 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час підписання первинного договору оренди та державної реєстрації права оренди).

Судом встановлено, що 01.06.2014 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» укладено договір оренди землі земельної ділянки площею 3,43га кадастровий номер :02:000:0025, що розташована на території Пекарщинської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, строком на 10 років. Відповідно до п. 3.1 договору право оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цього права відповідно до законодавства. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами.

Право оренди земельної ділянки за ТОВ «Світанковий промінь» зареєстровано Реєстраційною службою Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області 14.11.2014. Тобто, з 14.11.2014 у позивача виникло право оренди на спірну земельну ділянку.

Заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.12.2016 у цивільній справі №293/952/16-ц вищевказаний договір оренди землі розірваний. В подальшому зазначене заочне рішення було скасоване рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 23.07.2018, яким в позові було відмовлено в повному обсязі за безпідставністю вимог. Рішення суду набрало законної сили 23.08.2018. Відтак, договір оренди земельної ділянки від 01.06.2014 продовжував діяти протягом строку на який він був укладений.

Суд звертає увагу, що згідно положень підп. 1 п. 27 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України у редакції Закону України від 24.03.2022 року № 2145-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" строк дії договору оренди землі від 01.06.2014 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Світанковий промінь» не може бути автоматично поновленим на 1 рік, оскільки його строк дії сплинув після набрання чинності вказаним Законом України, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.03.2023 у справі №563/376/22.

За вказаних приписів та встановлених судом обставин слід прийти до висновку, що 10-річний строк дії первинного договору оренди розпочався з 01.06.2014 та сплинув 01.06.2024, і що на момент укладення оскарженого договору оренди 03.03.2023, був чинним первинний договір оренди.

Суд звертає увагу на те, що позивач звернувся з позовом 23.05.2024, тобто за 9 днів до завершення строку дії первинного договору оренди, згідно позовної заяви зазначив, що під час розгляду справи №293/225/23 про визнання недійсним договору оренди землі від 25.02.2020 укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Агроарам», позивачу стало відомо про те, що 03.03.2023 між власником земельної ділянки ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Селянщинське» було укладено оспорюваний договір оренди земельної ділянки. На підтвердження обставини обізнаності про укладення оскарженого договору оренди надав досліджену судом інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.05.2024 (а.с. 12).

Згідно положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Суд встановив, що позивач 30.04.2024 повідомив письмово орендодавця про намір продовжити строк дії первинного договору оренди. Однак, 17.05.2024 листом-повідомленням ОСОБА_1 письмово повідомив ТОВ «Світанковий промінь» про відмову від укладення з ТОВ «Світанковий промінь» договору оренди землі на новий строк. В подальшому, договір оренди землі від 03.03.2023, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Селянщинське», припинений 03.06.2024 за взаємною згодою сторін, та 03.06.2024 між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Агроарам» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0025 строком на 10 років (а.с.104-105).

Таким чином, переважне право орендаря ТОВ «Світанковий промінь» на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі припинилось. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 по справі № 625/166/18.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

Хоч станом на момент звернення з позовом до суду - 23.05.2024, первинний договір оренди ще був чинним до 01.06.2024, але позивач згідно з вимогами закону втратив своє переважне право на продовження строку його дії, тому право оренди позивача є припиненим.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40)).

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (див. постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 2 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц).

У постанові від 01.04.2020 по справі № 610/1030/18 Велика Палата Верховного Суду конкретизувала власний правовий висновок стосовно права орендаря за первинним договором оренди на захист свого права, визначивши, що «укладення наступного договору оренди того ж майна під час дії первинного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, а право останнього - зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У такому випадку суд може захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати його право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, означену можливість первинний орендар матиме тільки тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема, якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. В іншому випадку в позові слід відмовити».

Звернувшись до суду із позовом перед закінченням строку дії первинного договору оренди та втративши переважне право на продовження строку його дії, позивач заявив вимоги, які не можуть забезпечити поновлення його права користування відповідною земельною ділянкою. Посилання представника позивача про наміри позивача у подальшому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідачів упущеної вигоди за час, коли Приватне підприємство «Селянщинське» обробляло спірну земельну ділянку, не змінює суті правовідносин у даній справі.

Позивач на даний час не є орендарем земельної ділянки, що була предметом зазначених договорів, втратив право користування щодо цієї земельної ділянки, а тому спірний договір оренди не порушує його права, оскільки дія первинного договору оренди припинена через закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, враховуючи, що на час розгляду справи й ухвалення судом рішення строк дії первинного договору оренди закінчився, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права користування спірною земельною ділянкою та внаслідок цього - про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Щодо позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію договору оренди землі від 03.03.2023, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що державний реєстратор Черняхівської селищної ради Дяченко Ю.О. не може виступати належним відповідачем у спорі про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права на нерухоме майно, оскільки державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Належним відповідачем щодо вказаної позовної вимоги є Приватне підприємство «Селянщинське». Вказане відповідає висновкам, викладеним у п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 336/4662/19.

У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» не підлягають задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь»

адреса місцезнаходження: Житомирська область, Житомирський район, с. Пекарщина,

вул. Петровського, 3

Відповідачі:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса реєстрації:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Приватне підприємство «Селянщинське»

адреса місцезнаходження: Житомирська область, Житомирський район,

с. Селянщина, вул. Мічуріна, 26,

державний реєстратор Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області Дяченко Юлія Олександрівна

адреса місцезнаходження: Житомирська область, Житомирський район,

с-ще Черняхів, майдан Рад 1,

Повне рішення складено та підписано 03.12.2024.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ