Провадження номер 2-о/741/23/24
Єдиний унікальний номер 741/2034/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Гридасової А.М.,

присяжних - Гейко О.В., Кебкал С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просила оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця ОСОБА_3 , померлим з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заявлених вимог, заявник вказує, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який у лютому 2003 році поїхав на заробітки до м. Брянськ російської федерації і з того часу відомостей від нього не надходило. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2005 року у справі № 2-1032, яке набрало законної сили 17 жовтня 2005 року, ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 21 лютого 2003 року. 07 грудня 2007 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_2 . За поясненнями свідків, з якими заявник близько двадцяти років потому втратила зв`язок, ОСОБА_2 помер і похований на території російської федерації, точне місце поховання невідоме. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її син ОСОБА_4 , який був військовослужбовцем ЗСУ і загинув під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Соледар Донецької області в результаті ведення стрілецького бою з противником. ОСОБА_2 , якого вона просить оголосити померлим, є батьком ОСОБА_4 . Звернення з заявою про визнання померлим батька її загиблого сина зумовлено необхідністю призначення та отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі сина саме їй, як матері у повному обсязі.

20 жовтня 2023 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області вказана заява залишена без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків.

20 листопада 2023 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оголошення фізичної особи померлою визнана неподаною і повернута заявнику разом із доданими до неї документами.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання.

У судове засідання заявник не з`явилася, подала до суду заяву у якій вказала, що заявлені вимоги підтримує, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 06 травня 2024 року надіслав до суду письмові пояснення у яких вказав, що оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ѓрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. При ухваленні рішення просив врахувати ст. ст. 46, 47, 48, 248 ЦК України та розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 54).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 01 березня 2014 року гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, останній було присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_7 (а. с. 53).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 56).

З копії витягу із наказу командира 46 окремої аеромобільної бригади десантно-штурмових військ ЗСУ полковника ОСОБА_8 № 139-РС від 20 травня 2023 року вбачається, що солдата ОСОБА_4 , розвідника-гранатометника розвідувального відділення розвідувального взводу аеромобільного батальйону, виключено зі списків особового складу ЗСУ у зв`язку зі смертю. Він загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 під час ведення бойових дій в районі н.п. Соледар Донецької області в результаті ведення стрілецького бою з противником (а. с. 55).

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 посилалась на те, що даний факт їй потрібен дл того, щоб саме їй отримати одноразову грошову допомогу внаслідок загибелі сина, як матері.

Також, судом встановлено, що рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2005 року у справі № 2-1032, яке набрало законної сили 17 жовтня 2005 року, ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 21 лютого 2003 року (а. с. 57).

07 грудня 2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано (а. с. 58).

Звертаючись до суду заявник просить оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим з ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що у лютому 2003 року останій виїхав до м. Брянськ російської федерації і з того часу ніяких відомостей про нього не надходило.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України в заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Наведені норми ЦК України містять кілька окремих фактичних випадків, на підставі яких суд здійснює вірогідне припущення про смерть фізичної особи.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю вказаної категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (певній правовій презумпції).

Сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст ч. 1 ст. 46 ЦК України.

Згідно з копією довідки виконавчого комітету Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 307 від 2005 року ОСОБА_2 на території Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області був зареєстрований та проживав з 19 вересня 2000 року по 21 лютого 2003 року. 21 лютого 2003 року він вибув в м. Брянськ (а. с. 68).

Крім того, згідно з листом № 4/1636 від 06.06.2014 року вбчається, що ОСОБА_9 30.07.2004 року був знятий з реєстрації с.Ломи-Полозово, Орловської області РФ, і вибув в м. Москва (а. с. 16).

Таким чином, твердження заявника, що відсутні будь-які відомості про місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 21 лютого 2003 року спростовуєть доказами, наданими заявником.

З копії повідомлення Ніжинського відділу ДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 листопада 2023 року № 55477/391-24-23-33.8/33.8 вбачається, що за результатами перевірки актовий запис про смерть ОСОБА_2 у відділенні не виявлено, витяг чи свідоцтво про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 надати неможливо (а. с. 30).

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо було б зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_4 .

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц, у постанові Верховного Суду від 30 березня 2022 року у справі № 295/4293/21.

Окрім того, суд критично ставиться до твердження заявника, що не оголошення фізичної особи померлою впливатиме на отримання допомоги в порядку ст. 16, 16-1 Закону України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з статтею 16-1 цього Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Ці положення кореспондуються з Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Окрім того, саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком № 975 та Постановою Кабінету Міністрів України № 168, положення яких суд привів у рішенні, урегульовані правовідносини щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, які містять чіткий визначений порядок для її призначення, а саме коло осіб, які мають право претендувати на таку виплату, перелік необхідних документів, її розміри, строк виплати, тощо.

Також, слід зазначити, що оцінивши усі наявні по справі докази у їх сукупності, судом не встановлено, що заінтересованою особою порушено право заявника на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її сина, військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з урахуванням викладених заявником обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви та оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця ОСОБА_3 , померлим з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, 273, 293, 305, 306, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16 травня 2024 року.

Суддя А.М. Гридасова

Присяжні: О.В. Гейко

С.М. Кебкал