Справа № 700/401/24
Провадження № 2/700/224/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого-судді - Пічкура С.Д., за участю секретаря судового засідання - Нетребенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 12.07.2019 між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит готівкою №014-RO-32309896, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22 182,79 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 12.07.2025 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,90%. 11.02.2020 між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит гоьівкою №014-RO-82-44611060, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 63110,03 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 11.02.2026 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,90%.

30.112021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного Договір відступлення права вимоги № 114/2-47 відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за вказаними кредитними договорами. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 ,в тому числі і за вказаними кредитними договорами. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № № 014-RO-82-44611060 від 11.02.2020 станом на 08.04.2024 року становить 155 335,48 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -59948,74 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги -58178,12 грн.,заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 37208,62 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-32309896 від 12.07.2019 станом на 08.04.2024 року становить 51530,28 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -20196,75 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги -18797,94 грн.,заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 12535,59 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача становить 206865,76 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-44611060 від 11.02.2020 та № 014-RO-82-32309896 від 12.07.2019 в розмірі 155335,48 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 3102,99 грн. та витрати та правову допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 08.05.2024 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просили про розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, відзиву не подавала.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З урахуванням умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2019 між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит готівкою №014-RO-32309896, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22 182,79 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 12.07.2025 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,90%. 11.02.2020 між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту Кредит готівкою №014-RO-82-44611060, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 63110,03 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 11.02.2026 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,90%.

30.112021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного Договір відступлення права вимоги № 114/2-47 відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за вказаними кредитними договорами. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 ,в тому числі і за вказаними кредитними договорами.

Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредити в строки, передбачені кредитними договорами.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із наданих позивачем Розрахунків заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №014-RO-82-32309896 станом на 10.01.2023 заборгованість складає 38994,69 грн., за кредитним договором №014-RO-82-44611060 станом на 10.01.2023 заборгованість складає 118126,86 грн., а відтак загальна сума заборгованості відповідача за вказаними договорами становить 157121,55 грн.

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, тому, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 155335,48 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 3102,99 грн.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони.

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю та суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені в установленому порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі № 178/1522/18.

Суд, враховує, що визначення обсягу доказової бази, в тому числі на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, є безпосереднім правом кожного учасника справи, а вирішення питання щодо належності, допустимості, достовірності та достатності таких доказів належить до компетенції суду під час розгляду заяви щодо розподілу судових витрат по суті.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний врахувати подані стороною докази та надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

В матеріалах справи є копія договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, заявка на надання юридичної допомоги № 712 від 01.03.2024 , Витяг з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024, відповідно до яких вартість правової допомоги становить 25 000 грн.

Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надану правничу допомогу зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивачів є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 000гривень витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, юридична адреса: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ) заборгованість за кредитними договорами №014-RO-82-44611060 від 11.02.2020 та №014-RO-32309896 від 12.07.2019 у розмірі 155 335 (сто п`ятдесят п`ять тисяч триста тридцять п`ять) гривень 48 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, юридична адреса: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ) сплачений судовий збір в розмірі 3102 (три тисячі сто дві) гривні 99 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, юридична адреса: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ) витрати на правову допомогу в розмірі 3000 ( три тисячі) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій ПІЧКУР