П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м. Київ

Справа № 201/2895/22

Провадження № 22-ц/824/7050/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 22 травня 2024 року

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуком Т.В. був вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6241, яким звернуто стягнення на грошові кошти у розмірі 163 862 грн. 92 коп. з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною від 21.04.2021 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого напису.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровського від 07 грудня 2021 року визнано виконавчий напис, вчинений 06 квітня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Водночас, в рамках виконавчого провадження за рахунок примусової реалізації майна позивача на користь «Вердикт Капітал» на підставі нечинного виконавчого напису надійшли кошти. За таких обставин позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 103 210 грн. 00 коп. та судові витрати.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Федоріщев С.С. від 23 травня 2022рокуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області про стягнення безпідставно набутих коштів передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Заочним рішенням Шевченківського районного судщу м. Києва від 18 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 103 210 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 )збір у розмірі 908 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ТОВ «ВердиктКапітал» подано апеляційну скаргу, в які просять заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Грицай В.О. подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

В судовому засіданні представник ТОВ «Вердикт Капітал» адвокат Змієвська Т.П. підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Грицай В.О. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник ОСОБА_1 адвокат Грицай В.О. 22 травня 2024 року, тобто в день проведення судового засідання, подав клопотання до Київського апеляційного суду про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Колегія суддів вважає, що подане клопотання підлягає залишенню без розгляду у відповідності до вимог ч. ст.126 ЦПК України, оскільки учасником справи подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимів відеоконференції поза межами приміщення суду пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, що встановлено ч.2 ст.212 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторони позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що 06 квітня 2021 року, приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуком Т.В. був вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6241, яким звернуто стягнення на грошові кошти у розмірі 163 862 грн. 92 коп. з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал».

Відповідно до матеріалів справи, 01 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 6241 від 06 квітня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 163862,92 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Дніпровським апеляційним судом 06 квітня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року залишено без змін.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_6, порушеного ТОВ «Вердикт капітал» з примусового виконання виконавчого напису Личука Т.В., приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області (реєстраційний номер 6241),приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О., передано на реалізацію автомобіль марки MITSUBISHI, модель SPACE STAR, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 що належить боржнику - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія та номер НОМЕР_4 , видане 10.02.2004 року, видавник: Дніпропетровський МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області ДАІ ГУ-УМВС України.

Державне підприємство «СЕТАМ» 10.06.2021, на підставі поданих для проведення реалізації майна документів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. та у відповідності вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 в редакції наказу Міністерства Юстиції України №2832/5 від 29.09.2016, Порядку реалізації арештованого майна шляхом, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2831/5, здійснило реалізацію арештованого майна ОСОБА_1 шляхом проведення електронних торгів через веб-сайт в мережі Інтернет, https://setam.net.ua/.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 542265 від 10.06.2021 лот № 480354 переможцем торгів став учасник 45 - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Як свідчать матеріали справи виконавче провадження закрито, грошові кошти в розмірі 103 210 грн. 00 коп. стягнуті з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал».

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, Київський апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобо`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки суду першої інстанції, яким була надана належна правова оцінка, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення щодо відшкодування шкоди.

Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ТОВ «Кредит Капітал» відповідно до довідки про зарахування коштів отримало на свій рахунок грошові кошти в сумі 88681,37 грн.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, проте не враховано в повній мірі письмові докази у справі, зокрема щодо розміру отриманих грошових коштів відповідачем, колегія суддів дійшла висновку, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2023 року слід змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 з 103210 грн. до 88981,37 грн.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки часткова зміна заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2023 року вплинула на обсяг вирішених позовних вимог, апеляційний суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог (88681,39х100%:103910 = 85,34%) вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, що підлягає стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 , шляхом зменшення суми судового збору з 908 грн. до 880,71 грн. та відповідно зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу з 15000 грн. до 12801 грн.

В зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає стягненню пропорційно до задоволення апеляційної скарги (14,66%) судовий збір в сумі 199,67 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року- змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 з 103210 грн. до 88681,37 грн., суму судового збору з з 908 грн. до до 880,71 грн., суму витрат на професійну правничу допомогу з 15000 грн. до12801 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053 м. Київ, вул Кудрявський Узвіз, 5-Б ) судовий збір в сумі 199,67 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна