СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2408/22

пр. № 2/759/220/24

26 листопада 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

при секретарі: Валинкевич В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця однією сім`єю.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 (орендар) уклала договір оренди житла з ОСОБА_3 (орендодавець), відповідно до якого орендодавець надав в тимчасове платне користування в якості житла орендарю та членам її сім`ї житлове приміщення, а саме половину приватного будинку під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із ОСОБА_4 дане житлове приміщення займають також члени її сім`ї: чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , 2009 року народження, син ОСОБА_7 , 2011 року народження, дочка ОСОБА_8 , 2014 року народження.

Сім`я ОСОБА_4 має статус багатодітної сім`ї.

Іншу половину даного приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 займала інша власниця - ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 була пенсійного віку та мала інвалідність II групи, не працювала і перебувала у тяжкому матеріальному становищу, у зв`язку з чим була вимушена вести жебрацький спосіб житгя. Вона була одинокою, близьких родичів у неї не було, а якщо і були то вони не контактували з нею.

У зв`язку з великими заборгованостями по сплаті комунальних платежів за постачання газу та електроенергії частина будинку, що належала ОСОБА_9 , було відключена від газо та електропостачання.

Крім того, дана частина будинку ОСОБА_9 перебувала у жахливому стані в якому фактично неможливо було проживати, про що свідчать фотознімки долучені до позову.

Сім`ї позивача ОСОБА_4 стало шкода ОСОБА_9 , що вона змушена вести такий спосіб життя, і забрали її до себе жити. Після цього ОСОБА_4 та члени її сім`ї здружилися з ОСОБА_9 , і остання почала також помагати сім`ї ОСОБА_10 у побуті приготуванням, прибиранням, доглядом за дітьми тощо. Щовесни та влітку вони разом обробляли огород на території.

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виникли відносини як між дочкою та матір"ю. ОСОБА_4 навіть почала довіряти ОСОБА_9 водити та забирати своїх дітей до підготовчих гуртків та клубів, а згодом і до школи. Діти тепло відносились до ОСОБА_9 , яку згодом називали своєю бабою.

Таким чином, приблизно з 2014-15 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 спільно проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, за взаємною домовленістю мали взаємні права та обов`язки щодо ведення спільного господарства, виховання дітей тощо.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_9 ..

Позивачем ОСОБА_4 було встановлено, що 04.08.2021 року державним нотаріусом п`ятої Київської державної нотаріальної контори Наумовим H.H. за заявою іншого родича померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_2 , було відкрито спадкову справу №530/2021.

ОСОБА_4 також подала заяву про прийняття спадщини до даного державного нотаріуса, проте 08.09.21 року отримала від нього лист про неможливість видати Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не підтвердженням фактів спільного проживання однією сім`єю з спадкодавцем.

Таким чином, факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини підтверджується наступними доказами: договором оренди житла від 02.11.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 орендувала частину приватного будинку де також жила ОСОБА_9 ; актом від 19.08.2021 року, завіреного директором КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва», згідно якого в приватному будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_9 проживала однією сім`єю з позивачем та членами її сім`ї; відповіддю на адвокатський запит з школи № НОМЕР_1 в м. Києві, згідно якого ОСОБА_9 приводила та забирала з школи учнів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є дітьми позивача; попередженнями про відключення від електро, водо, газопостачання за борги перед постачальниками відповідних послуг; Фототаблицями, відповідно до яких відображено неналежні умови для проживання в частині будинку, що належала ОСОБА_9 ; показами свідків.

Відповідно до Розпорядження Святошинського районного суду м. Києва № 104 від 06.06.2023 р., у зв`язку зі звільненням ОСОБА_11 з посади судді, зазначене вище цивільне провадження шляхом повторного автоматичного розподілу було передано у провадження судді Шум Л.М.

Ухвалою суду від 08.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 04.10.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат Ярмоленко Г.В. позов підтримали та просили суд його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Кармазіна О.О. просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач є двоюрідним братом ОСОБА_9 , з якою все життя підтримував родинні стосунки та опікувався нею та її родиною. ОСОБА_9 проживала за адресою АДРЕСА_1 . Позивач на підставі договору оренди від 02.11.2014 року проживала за адресою АДРЕСА_1 . Даний будинок був розподілений на 2 сім`ї, має різні входи, всі комунікації та фактично має навіть іншу нумерацію.

ОСОБА_9 ніколи не проживала однією сім`єю з позивачем. Якщо вони і мали стосунки, то виключно, як сусіди. ОСОБА_9 хоч і мала інвалідність але була абсолютно самостійною та не потребувала стороннього догляду. Відповідач неодноразово пропонував різні варіанти поліпшення побутових умов, однак ОСОБА_9 наодріз відмовлялась від будь - яких змін. Вона категорично не хотіла змінювати місце проживання, адже проживала у власному будинку, у якому проживала з дитинства, який залишився їй у спадок від батьків, мала домашніх тварин та вважала що їй буде краще саме в своєму будинку.

Відповідач матеріально підтримував ОСОБА_9 та її матір- ОСОБА_12 , яка померла в 2011 році. Його сестра часто приїздила до нього за продуктами для себе та для домашніх тварин, саме відповідач, протягом багатьох років, сплачував рахунки за комунальні послуги.?

Всі витрати по похованню матері ОСОБА_12 взяв на себе відповідач. Окрім того, всі витрати по ОСОБА_13 також займалась сім"я відповідача. Більш того, остання похована в сімейному склепі відповідача.

Жоден з наданих позивачем доказів не підтверджує факт спільного проживання. З огляду на те, що позивач та ОСОБА_9 фактично проживали в одномубудинку, позивач намагається створити хибне враження, що останні проживали однією сімєю, проте, це не відповідає дійсності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , місце державної реєстрації: Київський міський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 3611.

Судом встановлено, що в П"ятій Київській державній нотаріальній конторі 04.08.2021року було відкрито спадкову справу № 02-14 після смерті спадкодавця ОСОБА_9 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала заяву державному нотаріусу П"ятої Київської державної нотаріальної контори Наумову В.В. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , однак нотаріусом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова державного нотаріуса була обумовлена тим, що для одержання права на спадкування за законом, ОСОБА_1 не надала документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання; свідчення свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що доводи позивачки щодо спільного її проживання із ОСОБА_9 , тобто, як постійного проживання однією сім`єю не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому, не підлягають задоволенню.

Не підтверджують факт проживання однією сім`єю показання свідків, на думуку суду, не надали суду переконливих фактів про те, що, позивачка та ОСОБА_9 проживали однією сім`єю, а, скоріш, розповіли про добросусідські відносини, які існували між двома сусідами.

Так, допитана у судовому засіданні свідок позивача ОСОБА_3 , у якої позивач орендувала частину будинку, повідомила суду що вона бачила ОСОБА_14 у позивача, коли приїзжала забирати орендну плату раз на місяць, але, на питання представника відповідача у якій кімнаті з двох, зазначених у договорі оренди, де проживало 5 членів сім`ї позивача, проживала ОСОБА_9 , де саме розміщалось ліжко, на якому вона спала, ОСОБА_15 повідоміла що їй це не відомо. Також, вона не змогла повідомити факти, які б свідчили про ведення спільного господарства позивачем та ОСОБА_9 , участі позивача у будь-яких витратах на утримання житла, спільній оплаті комунальних послуг, спільного відпочинку, тощо.

Натомість, свідок ОСОБА_3 спростувала факт спільного оброблення городу позивачем та ОСОБА_9 , біля частини будинку позивача, про що заявляла на початку судового слухання позивач, так як заявила що городу біля будинку взагалі немає.

Свідок ОСОБА_3 , також, заявила що вона бачила у 2018 році що ОСОБА_9 вела до школи дітей позивача, але, такий факт може свідчити суто про добросусідські відносини двох сусідів.

Свідок ОСОБА_15 , також, повідомила суду що ОСОБА_14 була немічною, бідно вдягнутою, хворою жінкою похилого віку, якій позивач, навіть під час прийняття ванни, надавала допомогу .

Натомість інший свідок позивача - керівник дитячого клубу ОСОБА_16 спростувала свідчення ОСОБА_15 та зазначила, що ОСОБА_14 була активною, завжди гарно та модно вдягнутою.

На питання представника Відповідача де знаходиться дитячий клуб, у який ОСОБА_14 приводила дітей своїх сусідів, свідок ОСОБА_17 зазначила адресу: АДРЕСА_2 .

Таким чином відстань, яку мала подолати разом з дітьми Позивача ОСОБА_14 , становить 2,5 кілометри в одну сторону, відповідно - 5 кілометрів в обидві.

Наразі, свідчення двох свідків позивача кардинально протилежні, тому викликають сумнів у їх щирості.

Третій свідок Позивача - ОСОБА_18 теж не надала фактів, які б підтверджували спільного проживання позивача та ОСОБА_9 однією сім`єю протягом 5 років.

Допитана у судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_19 , яка є донькою відповідача, пояснила що померла ОСОБА_9 була двоюрідною сестрою її батька. Коли ОСОБА_20 була дитиною, то вони часто бували в гостях у ОСОБА_21 та її матері. В подальшому, родинні відносини більше підтримували батьки ОСОБА_20 з ОСОБА_22 та її мамою. Сім`я ОСОБА_23 , а саме батьки ОСОБА_20 , вона сама та її брат займались похованнням матері ОСОБА_21 , а в подальшому і самої ОСОБА_21 .

Також, свідок пояснила що ОСОБА_14 все життя проживала у своїй частині будинку, вона не була товариською, але дуже інтелігентною. Віддавала перевагу усамітненню, любила смачно готувати та читати книги. Умови її життя її влаштовували. Батьки пропонували їй переїхати до них у квартиру, але вона відмовлялась, тому що не хотіла покидати власний дім, до того ж мала двох собак. Щомісяця вона приїзжала до брата - відповідача у справі, який допомагав їй оплачувати рахунки та заборгованості, які інколи виникали у неї. Також, відповідач надавав їй допомогу продуктами харчування для неї та її тварин. Вона або сама забирала їх у відповідача, або він привозив їй їх додому. Крім того, вони обмінювались книгами, бо мали з дитинства багато спільних інтересів.

Перебування позивача з ОСОБА_9 у близьких стосунках не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю.

Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц (провадження № 61-28377св18), із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18).

Також, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка сплачувала розрахунки за спожиті комунальні послуги. Із наявних у матеріалах справи копій квитанцій вбачається, що така оплата здійснювалася від імені спадкодавця. Доказів того, що такі квитанції заповнювалися та сплачувалися саме позивачкою матеріали справи не містять.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16,316,328,1216-1218,1222,1223,1258,1261-1265,1268,1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця однією сім`єю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум