Єдиний унікальний номер судової справи: 473/2786/24 Головуючий - суддя у першій інстанції - Лузан Л.В.
Провадження № 22-ц/812/1795/24 Суддя-доповідач - Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

02 грудня 2024 року м. Миколаїв справа №473/2786/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.

із секретарем судового засідання - Травкіною В.Р.,

за участі: представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану її представником - адвокатом Бутиріним Ярославом Ярославовичем, на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року, постановлену у складі головуючого судді Лузан Л.В., за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Національної гвардії України, про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, віднесення до членів сім`ї загиблого військовослужбовця,

встановив:

23 травня 2024 року заявниця ОСОБА_2 , діючи через свого представника - адвоката Бутиріна Я.Я., звернулася до суду з вищезазначеною заявою, яку обґрунтовувала наступним.

З середини 2021 року вона з ОСОБА_5 почали проживати разом, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. В березні 2022 року ОСОБА_5 був мобілізований до Збройних сил України. Весь час вони вели спільне господарство, турбувалися один про одного та виконували обов`язки чоловіка та дружини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер від отриманих поранень при виконанні військового обов`язку. Заявниця здійснила його поховання, як член сім`ї загиблого. Посилаючись на викладене, заявниця ОСОБА_2 просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 01 вересня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_5 , а також встановити факт віднесення її до членів сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

Встановлення даних фактів заявниці необхідно для отримання права на одноразову грошову допомогу після загибелі ОСОБА_5 гарантованої державою при загибелі члена сім`ї.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_2 право на звернення з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заінтересована особа ОСОБА_4 (батько загиблого ОСОБА_5 ) заперечував проти встановлення даних фактів, стверджуючи про відсутність підстав для їх задоволення. При цьому, наголошував на наявності спору про право, оскільки можливе встановлення обумовлених фактів надасть право заявниці на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_5 в рівних частках з його батьками - заінтересованими особами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Отже, існування вказаного конфлікту між заявницею ОСОБА_2 та однієї із заінтересованих осіб ( ОСОБА_4 ) є свідченням наявного правового спору між ними з приводу встановлення вищевказаних юридичних фактів, що в розумінні положень статті 294 ЦПК України виключає процесуальну можливість розглядати таку заяву в порядку окремого провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , діючи через свого представника - адвоката Бутиріна Я.Я., посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15, Верхового Суду у постанові від 26 квітня 2023 року у справі №388/1430/21. На дуку заявника, за правовими висновками, викладеним у цих постановах, встановлення фактів, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю з померлим військовослужбовцем без реєстрації шлюбу, має здійснюватися за правилами ЦПК України в порядку окремого провадження.

В постанові у справі №523/14489/15 Верховний Суд вказав, що встановлення фактів в порядку позовного провадження не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав. Єдиним виключенням є випадок, коли у справах позовного провадження факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Разом з тим, в заяві ОСОБА_2 відсутні будь-які заявлені вимоги щодо майна чи прав на будь-яке майно. Немає і заяві і вимог про поділ чи присудження ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, на яку посилається суд першої інстанції. Відтак рішенням суду не буде встановлено будь-яких прав на майно померлого, заявника чи заінтересованих осіб, а спір про право відсутній, оскільки жодного майна, яке ділиться, в якості вимог не заявлено.

Більш того, сам по собі факт заперечення батьком померлого проти встановлення факту проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_5 однією сім`єю не свідчить про існування спору про право, а лише вказує на незгоду батька із викладеними обставинами.

Крім того, відзначала, що статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця наділяє заявника особистими немайновими правами та пільгами, які не можуть бути передані чи розділені з батьком чи матір`ю померлого військовослужбовця, які надаються всім членам сім`ї в однаковому обсязі і не підлягають поділу. Тобто спір про право за наведені вище особисті немайнові права - неможливий принципово.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги і змісту заяви, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно змісту заяви ОСОБА_2 , вона в порядку окремого провадження просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 , з 01 вересня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_5 та віднесення її до членів сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_2 зазначала, що встановлення даного факту їй необхідно для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 7765 (а.с. 22).

У сповіщенні сім`ї № 256 ОСОБА_3 повідомлено, що її син ОСОБА_5 помер в КНП «МКЛ» №16 ДМР м. Дніпро, внаслідок важких порань, які отримав під час пожежі на позиції КСП «Чарлі» (а.с. 25).

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому 04 березня 1996 року, актовий запис №123 (а.с. 55).

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_4 , що були надані місцевому суду, вбачається, що ОСОБА_4 зазначав про те, що його син ОСОБА_5 не рахував заявницю за члена своєї родини і тим паче за жінку, з якою він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу та наявність спору про право, оскільки не вважає, що одноразова грошова допомога підлягає поділу між заявницею та батьками загиблого військовослужбовця.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті).

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1)загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до частини четвертої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.

Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі №175/2319/22 зроблено висновок, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту смерті у певний час не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а також права на спадкування за законом майна померлого спадкодавця, що є окремим предметом доказування.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у даній справі вплине на кількість осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно на її розмір для кожної особи, яка має на неї право, тобто встановлення факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право, що відповідно є підставою для розгляду такої заяви по суті в порядку позовного провадження.

Батько загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 - ОСОБА_4 подав до місцевого суду звернення, де наголошує на наявності спору про право, оскільки можливе встановлення факту тягне для батьків загиблого негативні наслідки, а саме призведе до зменшення розміру грошової виплати. Тому батько загиблого ОСОБА_4 просив, через наявність спору про право із ОСОБА_2 , залишити заяву про встановлення факту без розгляду (а.с. 113-114).

Виходячи з викладеного, враховуючи визначену заявницею мету встановлення юридичного факту, яка полягає у вирішенні питання реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця; приймаючи до уваги обґрунтування вказаної вище заяви батька загиблого військовослужбовця, колегія суддів погоджується та вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність між заявницею ОСОБА_2 та заінтересованою особою ОСОБА_4 , спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Згідно приписів частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд першої інстанції надав належну оцінку представленим у справі доказам, змісту письмового звернення заінтересованої особи щодо залишення заяви без розгляду, та дійшов правильного висновку про залишення даної заяви без розгляду, роз`яснив, на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України, заявниці ОСОБА_2 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим посилання заявника на незастосування судом першої інстанції висновків, що зазначені у вищезазначених в апеляційній скарзі постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. У вищезазначених справах та у справі, яка переглядається, різні фактичні обставини, зокрема, у справах №388/1430/21 та № 523/14489/15 спір стосувався поділу майна, що розглядався в позовному провадженні, а у справі №560/17953/21 було визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію вирішення справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем. Таким чином, на думку колегії суддів відсутні підстави для врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у наведених як приклад постановах касаційного суду, оскільки у цих постановах, та у справі, що є предметом перегляду, відмінними є, зокрема, встановлені фактичні обставини.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником - адвокатом Бутиріним Ярославом Ярославовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 03 грудня 2024 року.