ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7084/24 Справа № 199/9400/23 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року позивач - АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 12.04.2018 р. між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено договір про встановлення кредитного ліміту №8555, відповідно до якого позивач здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Згідно з кредитним договором, банк встановлює наступні умови кредитного обслуговування:

ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 39 400,00 грн., що може бути змінений банком протягом дії договору в порядку, визначеному УДБО (універсальний договір банківського обслуговування);

максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 1 000 000 грн.;

строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту;

якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін, у встановленому УДБО порядку, не заявить про зупинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в Кредитному договорі; продовження строку може здійснюватися необмежену кількість разів;

процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість становить 48 % річних;

процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56 % річних;

наявність пільгового періоду користування кредитом становить з процентною ставкою - 0,01 %.

Даний кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на особовий рахунок клієнта № НОМЕР_1 , що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача.

12 квітня 2018 р. між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-10468/12042018/0103, на підставі якого банк здійснює обслуговування поточних рахунків, зокрема операції, за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на ім`я клієнта. На підставі поданої відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу, що подавалась одночасно з укладанням цього договору, банк відкрив особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 за номером НОМЕР_1 , на який в подальшому і здійснювалось зарахування вищезгаданих кредитних коштів.

В подальшому у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 №23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули).

Про запровадження, умови та строк дії кредитних канікул у зв`язку із введенням на території України воєнного стану АТ «Банк Кредит Дніпро» повідомляло клієнтів у низці публікацій на сторінках офіційного сайту Банку.

Відповідно до п.2.3 кредитного договору, клієнт мала погашати заборгованість з 01 по 05 число місяця, що йде через один місяць, в якому був використаний кредит. Розмір обов`язкового платежу становив 5% від суми фактичної заборгованості за кредитним договором та суми нарахованих процентів і комісій за користування кредитом станом на останній банківський день місяця, за який сплачується обов`язковий платіж. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу ОСОБА_1 , в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли нею не сплачуватися і не враховувалися, як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу відповідача, а лише відтермінували його сплату, що відображено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

З врахуванням автопролонгацій і запровадження кредитних канікул, кінцевою датою погашення кредиту за договором про встановлення кредитного ліміту відповідача було визначено 04 жовтня 2024 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач зобов`язання, як позичальник, за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 20 жовтня 2023 р. становить 396 223.48 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту №8555 від 12.04.2018 року в сумі 396 223, 48 грн., яка складається з: суми залишку простроченого кредиту 237 080,77 грн., суми прострочених відсотків 159 142,71 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судовий збір в розмірі 5 943, 35 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Банк Кредит Дніпро», посилаючись на те, що судом не повному обсязі з`ясовано та не доведено обставин, що мають значення у справі, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що сторонами в кредитному договорі досягнуто згоди про надання кредиту в формі кредитної лінії у розмірі 39 400 грн. та будь-яких інших договорів, які б змінювали домовленість сторін щодо розміру кредиту, сторони не укладали. А отже, умови стосовно права банку самостійно в односторонньому порядку змінювати розмір доступного ліміту кредитної лінії, є нікчемними, що позбавляє банк права збільшувати без її відома і згоди розмір кредитного ліміту.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості у відповідача перед банком, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, до позовної заяви позивачем додано лише виписку за рахунком № НОМЕР_2 , відповідно до якої 12.04.2018р. о 17:05:09 банком було здійснено операцію «збільшення ліміту овердрафта» на суму 39 400.00 грн., 06.07.2018р. о 12:36:19 збільшення ліміту овердрафта на суму 39 400,00 грн.; 07.08.2018 о 16:51:22 збільшеня ліміту овердрафта на суму 39 400,00 грн. тощо. Натомість, виписка за рахунком № НОМЕР_1 , кредитне обслуговування якого відповідно до договору мав здійснювати банк та на якому мав бути встановлений ліміт кредитної лінії, до суду не надавалась.

Розрахунок суми несплаченої частки кредиту по кредитному договору, що наданий позивачем, не є первинним документом, який підтверджує виникнення заборгованості за кредитом та належним доказом виникнення такої заборгованості, а отже у відповідача не виникає і обов`язку спростування зазначеного документу, як про це зазначає суд і перевірити суму заборгованості за цим документом є неможливим, оскільки графік погашення заборгованості за кредитом відсутній, а в розрахунку не зазначені вихідні дані: встановлений розмір ліміту на кожну дату, залишок ліміту, розмір обов`язкового платежу, дата погашення відповідно до договору, процентні ставки за кредитом тощо.

Крім того, з наведених розрахунків вбачається безпідставне нарахування банком відсотків за період з 14.10.2023 (дата отримання вимоги) по 20.10.2023 (дата отримання позову) в розмірі 61 931,68 гри, оскільки право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, але як свідчить розрахунок заборгованості, позивач не тільки не припинив нарахування процентів після направлення Вимоги, а й значно збільшив їх розмір.

Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами ні факт узгодження сторонами розміру заявленого до стягнення кредиту, ні правомірність нарахування процентів за кредитом. Надані позивачем докази є суперечливими, а вимоги грунтуються на припущеннях. Кредитним договором передбачено процентну ставку за пільговий період, однак тривалість якого не визначена; а враховуючи автоматичну пролонгацію договору кожного року - і порядок застосування (разово чи при кожній пролонгації).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду лише в частині відмовлених позовних вимог про стягнення відсотків, колегія суддів вважає за необхідне переглянути рішення лише в цій частині.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.04.2018 р. між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 8555, відповідно до якого позивач здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Згідно з кредитним договором, банк встановлює наступні умови кредитного обслуговування:

ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 39 400,00 грн., що може бути змінений банком протягом дії договору в порядку, визначеному УДБО (універсальний договір банківського обслуговування);

максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 1 000 000 грн.;

строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту;

якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін, у встановленому УДБО порядку, не заявить про зупинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в кредитному договорі; продовження строку може здійснюватися необмежену кількість разів;

процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість становить 48 % річних;

процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56 % річних;

наявність пільгового періоду користування кредитом становить з процентною ставкою - 0,01 %.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що він складається з публічної частини договору, якою є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (УДБО), та індивідуальної частини, якою є кредитний договір.

Підписавши кредитний договір, позичальник підтвердив, що він акцептував УДБО, версія 8.0, шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема щодо порядку укладення договорів та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані йому в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень); умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Кредитний договір є невід`ємною частиною УДБО, вказані документи разом із Заявою-згодою складають єдиний Договір.

Згідно з п. 2.1 та 2.2 УДБО, він визначає умови та порядок надання Банком банківських послуг, зокрема, надання кредитів фізичним особам.

Надання кожної банківської послуги здійснюється на підставі укладеного між Клієнтом та Банком відповідного Договору, в якому міститься посилання на УДБО і підтвердження прийняття Клієнтом Публічної пропозиції.

У кредитному договорі визначаються, серед іншого, такі істотні умови договору: вид кредиту, сума кредиту/ розмір максимального ліміту кредитної лінії / овердрафту, строк, на який надається кредит, цільове призначення, розмір процентної ставки та комісій, та інші умови, визначені Кредитним договором як істотні. Умови надання та обслуговування кредиту, що не визначені в кредитному договорі, передбачені тарифами банку та УДБО.

Відповідно до умов УДБО, до загальних витрат за кредитом відносяться витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням Кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням Кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються Клієнтом згідно з вимогами законодавства України та/або умовами Кредитного договору (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).

Конкретні види витрат за кредитом, їх розміри, порядок нарахування та сплати визначаються кредитним договором, УДБО та/або тарифами банку.

Як встановлено судом, відповідач отримала кредитні кошти, користувалася ними, втім, як позичальник, за кредитним договором, відповідач грошове зобов`язання з повернення кредиту не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 20 жовтня 2023 р. становить 396 223,48 грн. з такими складовими: залишок простроченого кредиту 237 080,77 грн., залишок прострочених відсотків 159 142,71 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доказів виконання чи часткового виконання відповідачем договірного зобов`язання з повернення кредиту, а також сплати відсотків, суду не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів не може повністю погодитись висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 Цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1046 (параграф 1, глава 71) ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України (параграф 1, глава 71) ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою та другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (глави 71), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Однак, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не звернув уваги на надіслану Банком вимогу про повернення кредиту від 07 вересня 2023 року (Т.2 а.с. 42) згідно якої станом на 14 квітня 2023 року поточна заборгованість за кредитом складає 198 639, 29 грн, прострочена заборгованість за кредитом 45 441,48 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом складає 9629, 50 грн., прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом 87 581, 53 грн, а всього 341 291,80 грн. та ОСОБА_1 було запропоновано протягом 30 днів з дня її отримання повернути всю суму заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням досліджених доказів розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором судом першої інстанції здійснено неправильно.

За таких обставин, підлягає стягненню заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту №8555 від 12.04.2018 року станом на 14.04.2023 року в сумі 208 268, 79 (двісті вісім тисяч двісті шістдесят вісім гривень) грн. 79 копійок, яка складається з суми: поточної заборгованості за кредитом 198 639, 29 грн., поточної заборгованості за процентами за користування кредитом 9 629, 50 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, оскаржуване рішення слід скасувати, ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, судові витрати слід розподілити пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме, з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» слід стягнути 3124,03 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, а з АТ «Банк Кредит Дніпро» на користь ОСОБА_1 4686,05 грн. - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту №8555 від 12.04.2018 року станом на 14.04.2023 року в сумі 208 268, 79 (двісті вісім тисяч двісті шістдесят вісім гривень)грн. 79 копійок, яка складається з суми: поточної заборгованості за кредитом 198 639, 29 грн., поточної заборгованості за процентами за користування кредитом 9 629, 50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) судовий збір в розмірі 3124 (три тисячі сто двадцять чотири гривні) грн. 03 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь судовий збір в розмірі 4686 (чотири тисячі шістсот вісімдесят шість гривень) грн. 05 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: