Провадження № 2-з/537/10/2024
Справа № 537/2585/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В., за участю секретаря судового засідання Поколоти О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника позивача адвоката Євладенко Лілії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області,

про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом та витребування квартири,

встановив:

Представник позивача адвокат Євладенко Л.С. звернулася до суду із позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та передати її з комунальної власності територіальної громади міста Кременчука Полтавської області в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в приватну власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з позовною заявою представник позивача адвокат Євладенко Л.С. подала заяву про забезпечення позову, відповідно до вимог якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири.

Клопотання про забезпечення позову обґрунтоване тим, що згідно рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21.03.2024 справа №537/1044/24 (провадження №2-о/537/54/2024) про визнання спадщини відумерлою, спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складається з нерухомого майна, а саме квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано відумерлою та передано, як відумерлу спадщину, у власність територіальної громади міста Кременчука Полтавської області в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Вказане рішення набуло законної сили 23.04.2024 року. Однак, ОСОБА_1 є племінницею померлої ОСОБА_3 , та водночас двоюрідною сестрою ОСОБА_2 (доньки померлої ОСОБА_3 ), яка прийняла спадщину після смерті матері у відповідності до частини третьої статті 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тож вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. ОСОБА_2 не була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 разом із матір`ю, однак проживала в даній квартирі без реєстрації. Факт спільного проживання ОСОБА_2 з її матір`ю ОСОБА_3 підтверджується актами про проживання б/н від 07.05.2024 року виданими ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс», в яких зазначено що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 з 2017 року по 10.04.2020 рік (по день смерті матері), дані акти засвідчено громадянами: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 , які є сусідами померлих, тож факт спільного проживання їм відомий достеменно. Отже, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у відповідності до ст. 1270 ЦК України, прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме квартиру загальною площею 44,3 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 . За свого життя моя двоюрідна сестра ОСОБА_2 в шлюбі не перебувала, дітей не мала, інші спадкоємці крім мене відсутні. 26 вересня 2023 року я звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодової Людмили Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується копією заяви зареєстрованої за №251 відповідно до ст. 1265 ЦК України як спадкоємець п`ятої черги спадкування. Тож, я, ОСОБА_1 , як спадкоємець п`ятої черги, маю намір прийняти спадщину у вигляді спірної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Отже, згадана вище квартира є предметом спору, водночас рішенням суду її визнано відумерлою та передано до комунальної власності, тож є підстави ставити під сумнів збереження спірного житлового приміщення за час розгляду справи у суді, одночасно є підстави вважати що її без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову, в разі позитивного вирішення спору, може суттєво утруднити його виконання або ж зробить його виконання взагалі неможливим.

Суддя дослідивши заяву про забезпечення позову дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За вимогами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 308/8567/2014 від 14 червня 2021 року зазначив, що у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки вже потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодова Л.А. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 02-31 від 11.03.2024, якою приватний нотаріус, розглянувши документи, подані ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, постановив відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що з поданих документів неможливо встановити родинні стосунки.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.03.2024 заяву Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участю заінтересованої особи Комунального підприємства «Квартирне управління» про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та складається з нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою. Передано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як відумерлу спадщину у власність територіальної громади м. Кременчука Полтавської області в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення вказаного позову.

Представник заявниці адвокат Євладенко Л.С. вказує, що єдиним ефективним способом запобіганню відчуження відповідачем спірної квартири під час розгляду справи є забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна. Однак, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», суд бере до уваги, що арешт, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби - обмеженні права користування майном, є в даному випадку надмірно обтяжливим заходом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19, Верховний Суд врахувавши доводи касаційної скарги, зокрема, що вимоги щодо заборони на вчинення дій з відчуження квартири позивач не заявляв,а тому суд першої інстанції при постановлені ухвали вийшов за межі поданого клопотання про накладення арешту на квартиру, вказав, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майнає самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Також, Верховний Суд зазначає, що заборона на відчуженнямайна, щодо якого між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності. Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі його задоволення, а також не забезпечить ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась, а також з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна.

Суд не вбачає підстав для накладення арешту на вищевказану квартиру, а заборона відчуження нерухомого майна є ефективним способом забезпечення вказаного позову. Таким чином, заява представника позивачки про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивачки зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.157ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно положень ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суду відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157, 158, 258-261 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника позивача адвоката Євладенко Лілії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом та витребування квартири - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом представника позивача адвоката Євладенко Лілії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом та витребування квартири.

Заборонити відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Копії даної ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам для виконання.

На підставі ч. 1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Маханьков О.В.