Провадження № 2/201/1102/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

02.11.2023р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с. №3-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.11.2023р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №25).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки адвокат Довженко О.В. (діє на підставі ордеру від 16.03.2023р. а.с. № 21) посилався на те, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2017р. Втім, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2023р. у цивільній справі № 202/4055/23 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які наразі є малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. З відповідачем відсутня домовленість щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей. Представник позивачки зазначав також, що відповідач є працездатною особою, отримує дохід у розмірі близько 100 000 грн. на місяць, втім офіційно не працює. Також представник позивачки зазначав, що інших осіб, яких би відповідач був зобов`язаний за законом утримувати, крім двох малолітніх синів, у нього немає. Звертав увагу і на те, що на протязі 2020р.-2021р. сторони придбали коштовний автомобіль, дачний будинок та земельну ділянку. У зв`язку із зазначеним представник позивачки просив стягнути з відповідача на кожну дитину щомісячно по 10 000 грн., починаючи стягнення від дня подачі позову.

07.12.2023р. в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач подав відзив на позов, по тексту якого позовні вимоги визнав частково, а саме був згоден виплачувати аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від своїх доходів, яку буде визначати державний виконавець, або від середньої заробітної плати по місту. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на те, що обидва сина після розлучення шлюбу з їх мамою багато часу проводять з батьком, проживають періодами з ним та бабусею та дідусем (по батькові). Також відповідач звертав увагу суду на те, що придбання в період шлюбу автомобіля, дачного будинку та земельної ділянки свідчить не тільки про його доходи, а і про доходи позивачки, бо це майно придбано у період шлюбу, отже є спільним сумісним майном подружжя. При ухваленні рішення просив врахувати те, що у період карантину через «Сovid» та потім через введення воєнного стану у державі, йому складно заробляти гроші та він підробляє неофіційно, отже сплачувати 20 000 грн. щомісячно на дітей не має можливості (а.с. № 42-46).

20.12.2023р. від представника позивачки надійшло клопотання про витребування доказів, а саме інформацію щодо поточних банківських рахунків, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсалбанк» на ім`я відповідача за період з 01.01.2023р. по 20.12.2023р., яке ухвалою суду від 26.12.2023р. було задоволено (а.с. № 89).

В спільній заяві до суду від 26.03.2024р. позивачка та її представник адвокат Довженко О.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Також в цій заяві позивачка та адвокат просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 154).

В заяві до суду від 26.03.2024р. представник відповідача адвокат Погрібняк О.М. зазначив, що позовні вимоги відповідач визнає частково з підстав, які зазначені по тексту відзиву на позов. Також в цій заяві адвокат просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 155).

За таких обставин, враховуючи письмові заяви сторін (їх представників) від 26.03.2024р., суд у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалив у справі рішення суду в судовому засіданні 26.03.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку змісту позовних вимог та заперечень відповідача, оцінивши зібрані по справі докази сторін у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.10 ст.7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що батьком двох малолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. № 10, 11).

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2017р. (а.с. № 9).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2023р. у цивільній справі № 202/4055/23 шлюб між подружжям розірвано (а.с. №158).

По тексту позовної заяви представник позивачки зазначає, що двоє малолітніх дітей наразі проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. З відповідачем відсутня домовленість щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей.

Цих обставин відповідач не спростував та взагалі був згоден сплачувати аліменти на двох синів, втім, у іншому розмірі (способі), ніж наполягала позивачка.

Позивачка відомостей про свої доходи, місце роботи суду не надала.

Відповідач суду повідомив, що працює не офіційно, розмір доходу не зазначив.

Отже, суд у відповідності до положень ст. 13 ЦПК України, яка визначає диспозитивність цивільного судочинства, розглядає цю цивільну справу в межах заявлених вимог та підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом за клопотанням представника позивачки.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України в редакції від 17.05.2017р.).

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2023р. становить 2 833грн., а відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2024р. становить 3 196 грн.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Враховуючи вік синів Матвія та Давида (6 років), мінімальний гарантований розмір аліментів на їх утримання з 01.01.2023р. не може бути меншим, ніж 2 833грн. на кожного, а з 01.01.2024р. не може бути меншим ніж 3 196 грн.

Позивачка наполягає на стягненні аліментів на кожного сина у розмірі 10 000 грн. щомісячно.

Втім, суд не находить підстав для повного задоволення цих позовних вимог.

Так само суд вважає, що відсутні достатні підстави і для стягнення аліментів саме у тому розмірі (тому способі), як просив відповідач.

По-перше, суд не може у цій справі стягнути з відповідача аліменти в дольовому розмірі, як наполягає ОСОБА_2 (1/3 частина на обох дітей від його доходу, коли він буде працювати офіційно або від середньої заробітної плати по місту на сьогодні, оскільки він не працює офіційно), оскільки за правилами ч.1 ст. 184 СК України спосіб стягнення аліментів (певна частка від доходів чи тверда грошова сума) визначає стягувач.

У справі, що розглядається судом, позивачка наполягає на стягненні аліментів саме у твердій грошовій сумі.

По-друге, стосовно саме розміру твердої грошової суми по сплаті аліментів, суд виходить з наступного.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідач не має на утриманні інших осіб, окрім двох малолітніх синів Матвія та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки як зазначав сам відповідач по тексту відзиву на позов, його батьки «мали та мають гарний заробіток та пенсію» (а.с. № 44, абзац № 5), крім того, саме батько 05.07.2020р. позичав відповідачу гроші на дачний будинок у розмірі 30 000 доларів США (а.с. № 44, абзац № 6, а.с № 50).

Отже, суд критично оцінює позицію відповідача стосовно неспроможності сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх синів у розмірі, який перевищує 1/3 частину від середньої заробітної плати для міста Дніпра (16 000 грн.), це в середньому по 5 333 грн. на обох дітей в місяць (а.с. № 45 абз. № 9, 10), та вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на кожну дитину у розмірі 5 000 грн. щомісячно.

Тобто відповідач ОСОБА_2 зазначаючи, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей лише у розмірі 1/3 частини його доходів або від середньої заробітної плати по місту щомісячно на обох, не врахував навіть мінімальний розмір аліментів на дітей у віці від 6 до 18 років на 2024р. (3 196 грн.), а також не врахував, що кожного року мінімальний розмір прожиткового мінімуму відповідно до норм профільного закону лише зростає, а синам відповідача до повноліття ще залишилося 11 років.

Відповідно до інформації, що міститься на сайті Міністерства соціальної політики України вартість набору продуктів харчування для дітей віком від 6 до 18 років на 2022р. на місяць становить 3 108грн. 86коп., вартість непродовольчих товарів становить на місяць 992грн. 54коп., вартість набору послуг дорівнює 1 207грн. 62коп., загальний розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років становить на місяць 5 309грн. 02коп. (а.с. № 159-161). Таких самих відомостей за 2023р. сайт Міністерства соціальної політики України наразі ще не містить.

За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 дo 18 рокiв на 2023р.-2024р. (з урахуванням вартості набору продуктів харчування та вартості непродовольчих товарів, а також набору послуг) встановлено у вищезазначених розмірах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, у розмірі по 5 000 грн. щомісячно, стягуючи аліменти, на користь матері дітей ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 02.11.2023р., тим самим частково задовольнивши позовні вимоги.

При цьому, на думку суду, значно завищеною є і та сума аліментів, яка була заявлена позивачкою у позовній заяві (10 000 грн. щомісячно на кожну дитину).

Як стверджує позивачка, матеріальне становище відповідача суд повинен визначати з урахуванням тих обставин, що на протязі 2020р.-2021р. сторони придбали коштовний автомобіль Mazda, СХ-5, 2020р. (а.с. № 12-13), садовий будинок загальною площею 30,2кв.м. та земельну ділянку площею 0,0741га у СТ «Авіатор» сш/рада Слобожанська, Дніпровський район Дніпропетровської області (а.с. № 15-19).

Дійсно, нормами п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) передбачено, що наявність рухомого та нерухомого майна повинна бути врахована при визначенні розміру аліментів.

Втім, суд зауважує на тому, і в цьому погоджується з позицією відповідача, що це майно придбано сторонами у шлюбі, отже є їх спільною сумісною власністю. Таким чином, наявність цього рухомого та нерухомого майна підтверджує матеріальне становище, як відповідача, так і позивачки.

Крім того, судом враховано і те, що по тексту відзиву на позов відповідач зазначає, що діти (після розриву шлюбних відносин між їх батьками) багато часу проживають разом з ним та його батьками (а.с. № 43, абзац № 4) Також відповідач надав довідки, які підтверджують ці обставини (а.с. № 47, 48), крім того, відповідач приймає участь в оплаті освітніх послуг для Бодашка Матвія, надано копію договору від 11.11.2023р. (а.с. № 49).

Позивачка, отримавши відзив на позов, до якого долучені ці докази, правом на подачу відповіді на відзив не скористалася, цих обставин не спростувала.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд також враховує і її обов`язок за законом по отриманню малолітніх дітей (ст.ст. 141, 180 СК України).

При цьому, поза увагою суду не може залишитися той факт, що відомостей про свої доходи та місце роботи позивачка суду не надала.

За вищезазначеного, суд вважає, що позивачка не довела суду і свою можливість приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей у розмірі по 10 000 грн. на місяць на кожну дитину (тобто 20 000 грн. на місяць).

Відомості про зараховані на картки відповідача грошові кошти, які надійшли суду на виконання ухвали суду від 26.12.2023р. (а.с. № 89), не можуть бути доказом можливості відповідача сплачувати по 20 000 грн. щомісячно на дітей з 02.11.2023р. та на майбутнє (до повноліття). Крім того, позивачка не довела, що зараховані на картки відповідача суми є доходом відповідача, який визначений в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Крім того, за правилами ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Відсутність відомостей про доходи самої позивачки, відсутність офіційного працевлаштування відповідача, данні про розмір мінімального та загального прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 дo 18 рокiв на 2022р.-2024р. дають суду можливість зробити висновок, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Розмір аліментів, які стягуються з відповідача цим рішенням суду повністю узгоджується з нормами, встановленими п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 ч.1, ч.2, ч.3 ст. 182 СК України, а також з розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Суд також звертає увагу, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць (в нашому випадку - на кожну дитину).

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, та приймаючи до уваги те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від оплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп., що є мінімальною ставкою судового збору за вимогами майнового характеру на 2023р. (коли і подано позов).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 - 184, 191 СК України, ст. 189 СК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023р.», ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Добропілля Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5 000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 02.11.2023р.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Добропілля Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5 000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 02.11.2023р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць на кожну дитину допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.