ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/1670/23

провадження № 22-ц/4809/1360/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Карпенка О.Л.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пономарьов Олег Валентинович;

відповідач: ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Бойко Яна Романівна.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пономарьов Олег Валентинович на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2024 року у складі головуючого судді Адаменко І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2010 року №2688, посвідченого державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Дроздовою О.П., ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку площею 10,8000 га, розташовану на території Кетрисанівської (колишньої Тарасівської) сільської ради Кіровоградської області, яка надана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №558086, виданим 21 червня 2011 року Бобринецькою районною державною адміністрацією.

Зазначала, що 23 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки та відповідно проведена державна реєстрація його права 26 червня 2018 року, номер запису про інше речове право: 26862506.

Згідно умов пунктів 9, 10, 11 зазначеного договору орендар зобов`язаний вносити орендодавцю орендну плату в грошовій формі в розмірі 3% від нормативно - грошової оцінки земельної ділянки, тобто 11890,82 грн. (нормативно грошова оцінка 396360,61х3%) на момент укладення договору, з урахуванням індексації в строки щорічно до 25.12.

У 2021 році було укладено додаткову угоду до вказаного договору. Але орендарем не сплачено позивачу орендну плату в період з 2018 по 2022 роки включно в сумі 59454,10 грн. Оскільки несплата орендної плати має системний характер, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Пономарьова О.В. про витребування письмових доказів.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вказує, що земельну ділянку, яка належить їй на праві власності, вона передала відповідачу у 2017 році в оренду, про що вони уклали договір, який вона підписала, але орендну плату за умовами договору вона не отримувала.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем при укладенні договору встановлено разом з орендарем строки отримання орендної плати, а неотримання орендної плати саме від орендаря позбавило її того на що вона розраховувала при його підписання та узгодженні умов.

Вважає, що системність несплати орендної плати відбулася у даних правовідносинах за спірним договором за період 2019 по 2021 рік.

Вказує на те, що відносини із відповідачем є спірними, оскільки її син мав борг перед відповідачем.

Посилається на те, що письмові заяви про отримання нею нібито орендної плати за користування земельною ділянкою не можуть бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки зміст заяв суперечить показам наданим ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Крім того наголошує на тому, що відповідач не надав доказів оподаткування коштів в сумі 758080,00 грн , в рахунок виплати їй орендної плати за спірним договором.

Заяви не є належним доказом про виплату орендної плати, а виплата має бути проведена у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Зазначає, що позивачка отримала кошти в рахунок орендної плати за спірним договором до 2067 року, що підтверджується заявами позивачки про отримання коштів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення без задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2010 року №2688, посвідченого державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Дроздовою О.П., ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку площею 10,8000 га, розташовану на території Тарасівської, сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №558086 виданого 21 червня 2011 року, виданого Бобринецькою районною державною адміністрацією (а.с.10-11).

23 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, об`єктом якого є належна ОСОБА_1 на праві власності земельна ділянка загальною площею 10,800 га з кадастровим номером :02:000:0323 (а.с.33).

Речове право оренди зареєстровано 26.06.2018 державним реєстратором Пономарьовою Л.Б., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 03.07.2018 року за №129465748 (а.с.34).

З пункту 8 Договору вбачається, що його укладено на сім років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить у 2018 році - 11890,82 грн.

Згідно пункту 11 Договору орендна плата вноситься щорічно до 25 грудня, або в інші терміни за взаємною згодою орендаря та орендодавця.

03 липня 2018 року позивачкою написано заяву про те, що нею отримана орендна плата від ОСОБА_2 за користування земельною ділянкою (кадастровий номер :02:000:0323) загальною площею 10.8 га за договором оренди земельної ділянки від 23.06.2018 в сумі 259 000,00 грн за наступні 7 років оренди. Справжність підпису ОСОБА_1 на цій заяві засвідчено приватним нотаріус Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г.М.. Заяву зареєстровано в реєстрі за №392 03.07.2018 (а.с.35).

20 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 23.06.2018 (а.с.36), якою змінено п.8 основного Договору та продовжено строк оренди земельної ділянки на 42 роки.

Речове право за цією угодою зареєстровано 20.05.2021 державним реєстратором Пономарьовою Л.Б., що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.05.2021 за №257878960 (а.с.37).

20 травня 2021 року ОСОБА_1 написала письмову заяву про отримання нею орендної плати від ОСОБА_2 за користування земельною ділянкою (кадастровий номер :02:000:0323) загальною площею 10.8 га за договором оренди земельної ділянки від 23.06.2018 та додатковою угодою до цього договору від 20.05.2021 в сумі - 758 080, 00 грн за наступні 46 років оренди. Зазначеною заявою позивачка підтвердила відсутність до ОСОБА_2 будь-яких претензій матеріального характеру, які б стосувалися виконання ним договору оренди до 2067 року включно. Справжність підпису ОСОБА_1 засвідчена приватним нотаріус Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченко Г.М.. Заява зареєстрована в реєстрі за №306 20.05.2021 р.(а.с.38).

Згідно відомостей наданих Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області від 08.12.2023 року за №6947/5/11-28-07 з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, що ОСОБА_2 за період з І кварталу 2016 року по 4 квартал 2021 рік, мав доходи як суб`єкт підприємницької діяльності - ФОП (а.с.71-73).

Звернувшись із цим позовом до суду ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачем не виплачено їй орендну плату за договором оренди землі та додатковою угодою до нього за період 2018-2022 роки, що носить системний характер, тому за цих підстав просить розірвати спірний договір.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи доведено, що позивачка не надала жодного доказу на обґрунтування своїх позовних вимог, а відповідач у свою чергу спростував обставини позову.

Як вбачається із заяв позивачки від 03.07.2018 та від 21.05.2021 , де справжність підпису на них засвідчено нотаріусом, що ОСОБА_1 отримала від орендаря в рахунок орендної плати наперед за договором оренди землі від 23.06.2018 та за додатковою угодою до цього договору від 20.05.2021 кошта в загальній сумі 1017080,00 грн.

Згідно зазначених заяв, які нотаріально посвідченні, позивачка підтвердила відсутність до ОСОБА_2 будь-яких претензій матеріального характеру, які б стосувалися виконання ним договору оренди до 2067 року включно (а.с.35, 38).

Таким чином матеріалами справи доведено, що відповідач сплатив позивачці орендну плату в розмірі більшому від тієї, яку б вона отримала за умовами договору, у разі виплати орендної плати щороку.

Суд першої інстанції правильно послався на статтю 531 ЦК України, де боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Чинним законодавством про оренду землі не передбачено заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою.

Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України «Про оренду землі», що узгоджується із правовими позиціями ,викладеними у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17 (провадження № 61-16545св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17 (провадження №61-32303св18) та від 22.01.2020 року у справі №387/193/19 (провадження №61-15879св19).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, яких доводи апеляційної скарги не спростовують.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Пономарьов Олег Валентинович залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді С.М. Єгорова

О.Л. Карпенко