Справа № 703/5969/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги і спадщину вона прийняла, так як була зареєстрована та проживала із батьком на день його смерті.

23.11.2023 вона звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 24.11.2023 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 з посиланням на ч.1 ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 84,0 кв.м., житловою площею 56,0 кв.м.

Ухвалою від 12 грудня 2023 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 17 квітня 2024 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до судового розгляду.

У засідання сторони не з`явились.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, свої вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності його представника за наявними у справі документами, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд проводить судове засідання у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березняки Смілянського району Черкаської області помер ОСОБА_2 .

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтва про укладення шлюбу серії № НОМЕР_3 померлий доводився позивачу батьком.

З виписки з погосподарської книги №6 на 2021-2025 роки Березняківської сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 був власником домогосподарства АДРЕСА_1 .

За відомостями з технічного паспорту на вказане домоволодіння загальна площа житлового будинку становить 84,0 кв.м., житлова - 56,0 кв.м.

Як встановлено з інформації Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» від 20.07.2023 право власності на вказане домоволодіння не зареєстроване.

З повідомлення Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 05 квітня 2024 року вбачається, що Смілянською державною нотаріальною конторою 16 жовтня 2000 року була заведена спадкова справа №1077/2000 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого ОСОБА_1 , 1957 року народження. Інші відомості про осіб, які прийняли або відмовились від прийняття спадщини у спадковій справі відсутні.

Постановою нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 24.11.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цей будинок.

Згідно з п.4 ч.1 ст.264, п.6 ч.4 ст.265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, яка правова норма підлягає застосуванню до правовідносин сторін та зазначає в мотивувальній частині рішення норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, мотиви їх незастосування.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 на обґрунтування заявленої до відповідача позовної вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом посилається на відповідні положення книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема, ст.ст.1261,1268 ЦК України.

Водночас, ЦК України, в книзі шостій якого містяться норми, що врегульовують правовідносини зі спадкування, набрав чинності 01 січня 2004 року.

У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 року у справі №695/104/17, норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Зазначений порядок застосування законодавства про спадкування підтверджений також і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є часом відкриття спадщини, до даних правовідносин сторін слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 08 квітня 2020 року у справі №761/41071/19, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

З огляду на викладене, враховуючи засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про те, що спадкові правовідносини, які виникли після смерті ОСОБА_2 були врегульовані відповідними нормами ЦК УРСР (1963 року), а тому посилання позивача ОСОБА_1 у поданій до суду позовній заяві на норми ЦК України, як правові підстави позову, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом подачі у встановлений законом строк відповідної заяви про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори.

З досліджених в ході розгляду справи документів вбачається, що позивачем є єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняла спадщину.

Оскільки позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у визначеному законом порядку, єдиним способом реалізації нею своїх спадкових прав є визнання права власності на це майно у судовому порядку.

З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що відповідач визнав позов у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 84,0 кв.м., житловою площею 56,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - Березняківська сільська рада Черкаського району Черкаської області, адреса місця знаходження: Черкаська область. Черкаський район, с. Березняки, вул. Химичів, 1А, .

Суддя І.Я. Биченко