Справа № 473/6825/23
РІШЕННЯ

іменем України

"16" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Багрін І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

в грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 09 листопада 2018 року № 13 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок»; незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Вознесенської районної державної адміністрації щодо реєстрації права власності на жилий будинок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач відповідно до договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, посвідчених 23 травня 2012 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. є власником садового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,0513 га з кадастровим номером :11:000:0048, з цільовим призначенням - ведення індивідуального садівництва, на якій розташовано вказаний садовий будинок, відповідно.

Згідно рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 09 листопада 2018 року № 13 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок» вказаний садовий будинок переведено в житловий.

В подальшому, позивач, маючи намір відчужити належний йому житловий будинок, звернувся до нотаріуса, проте отримав відмову в вчиненні вказаної нотаріальної дій, оскільки земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок має інше цільове призначення - для індивідуального садівництва та відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Разом з тим, привести цільове призначення земельної ділянки у відповідність до фактичного її використання в адміністративному порядку неможливо (містобудівна документація забудови садівничого товариства «Енергетик», яка необхідна для виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, належної позивачу, відсутня; віднесення територій садівничого товариства «Енергетик» до зони житлової забудови та відповідно заведення містобудівної документації не планується), що, в свою чергу стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою цього ж суду від 23 квітня 2024 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.

Представниця позивача ОСОБА_1 адвокат Вуїв О.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.

Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області Заволока Ю.Ю. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу садового будинку, посвідченого 23 травня 2012 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. є власником садового будинку АДРЕСА_1 , та відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 23 травня 2012 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. є власником земельної ділянки, площею 0,0513 га з кадастровим номером :11:000:0048, з цільовим призначенням - ведення індивідуального садівництва, на якій розташовано вказаний будинок.

Згідно рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 09 листопада 2018 року № 13 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок» вказаний садовий будинок переведено в житловий.

12 грудня 2018 року право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , було зареєстровано державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем.

Згідно ч.1 ст. 19 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Землі України за основним цільовим призначенням

поділяються на такі категорії: а)землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Тобто, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій, серед яких виділяють землі рекреаційного призначення та землі житлової та громадської забудови.

В свою чергу, відносно кожної із зазначеної категорії земель, іншими положеннями ЗК України визначено порядок їх використання.

Згідно ч.2 ст. 18 ЗК України категорії земель України мають особливий правовий режим.

Як зазначалося вище, земельна ділянка з кадастровим номером :11:000:0048 має цільове призначення - для індивідуального садівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Поряд з цим, згідно ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд інших об`єктів загального користування.

Отже, законодавством визначено, що розміщення житлової забудови можливо виключно на землях житлової та громадської забудови, а не на сільськогосподарського призначення, до яких відносяться земельні ділянки, призначені для індивідуального садівництва. Таким чином. Земельним кодексом України не передбачено можливість використання земельних ділянок за категорією земель «землі сільськогосподарського призначення» із цільовим призначенням «для індивідуального садівництва» для розташування на них саме жилих будинків. Житлові будинки повинні розміщуватись на земельних ділянках із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку», які відносяться до іншої категорії земель - земель житлової та громадської забудови (ст.ст. 38-42 ЗК України). Вказані земельні ділянки повинні бути розміщені в межах населених пунктів (правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 712/387/17-а та від 22 жовтня 2020 року у справі №818/57/18).

Відповідно до ст.8-1 ЖК Української РСР (в редакції на час прийняття спірного рішення) громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

Згідно п. 2, 3 Порядку переведення дачних садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, який затверджений постановою КМУ від 29 квітня 2015 року №321 (в редакції на час виникнення спірних відносин) переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально. Для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, сільському голові (далі уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: - копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку (крім випадку, коли право власності на такий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно); - письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; - звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2.

Отже, переведення дачних і садових будинків в жилі є процедурою, яка передбачає надання садовому будинку статусу житлового за умов відповідності даної споруди будівельним стандартам, що висуваються до житлових домоволодінь

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакцій на час виникнення спірних відносин) відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему, планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.п. 7, 8, 9 ч.1 ст. 1 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Ч. 2 ст. 5 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»» визначено, що вимоги містобудівної документації с обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 вищевказаного Закону генеральний план населеного пункту с основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Як вбачається з матеріалів справи, на час прийняття оскаржуваного рішення Бузької сільської ради, містобудівна документація, яка б передбачала можливість використання території садівничого товариства «Енергетик» для розміщення житлових будинків, не розроблялася, її розроблення не планується. При цьому земельна ділянка, на якій розташовувався належний позивачу будинок, знаходиться за межами населеного пункту, що вказує на те, що здійснення житлової забудови на ній не передбачене чинним законодавством.

Таким чином, з огляду на викладене, під час вирішення питання про переведення дачних і садових будинків у жилі, відповідні органи місцевого самоврядування повинні застосовувати не тільки відповідний Порядок № 321, так і інші норми законодавства, зокрема ЗК України, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ч.2 ст. 19 Конституції України).

Проте, під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем вказані вимоги не були дотримані, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 11 вищевказаного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування рішення державного реєстратора задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд не приймає визнання позову відповідачем у цій частині, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 09 листопада 2018 року №13 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок», відповідно до якого садовий будинок АДРЕСА_1 , переведено в житловий, власник ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2024 року.

Суддя Л.В. Лузан