Справа № 632/895/17
провадження № 6/632/124/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні заяви

02 грудня 2024 р. м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участі секретаря Клименко А.В.,

стягувачки ОСОБА_1 ,

представниці стягувачки за ордером адвоката Бойко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву боржника ОСОБА_2 , стягувачка ОСОБА_1 , про визнання судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.08.2017 року, таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2024 року боржник в особі свого представника адвоката Лозовського С.В. звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу як виконавчого документу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.08.2017 року, таким, що не підлягає виконанню, у справі про стягнення з нього аліментів на утримання спільних зі стягувачкою дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини та не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.07.2017 року і до повноліття дітей.

Підставою цього вказав проживання дітей разом із ним та знаходження їх на утриманні боржника, що підтверджується актом обстеження №16 від 17.10.2024 року, затвердженого уповноваженими посадовими особами Троїцького старостинського округу виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області.

Ухвалою судді від 18.11.2024 року вказану заяву було прийнято до розгляду та призначено до слухання у судовому засіданні з викликом сторін та представника боржника (а.с.23).

Ухвалою суду від 25.11.2024 року розгляд справи було відкладено через не ознайомлення стягувачки з матеріалами заяви боржника та необхідністю вирішенню нею питання щодо власної позиції по суті заяви (а.с.32).

25.11.2024 року від представника боржника адвоката Лозовського С.В. засобами Електронного суду надійшла заява про розгляд заяви без участі боржника та його представника з підтримкою заявлених вимог (а.с.30).

У судове засідання 02.12.2024 року боржник та його представник не прибули. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті, враховуючи, що сторона боржника у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України здійснила повідомлення суду про розгляд заяви за їх відсутності та підтримку заявлених вимог.

Стягувачка та її представниця у судовому засіданні долучили до матеріалів справи багаточисленні документи для підтвердження власної позиції по суті заяви (а.с.43-53), та за результатами розгляду заяви просили у задоволенні вимог боржника відмовити через безпідставність, оскільки одна дитина не мешкає з боржником, він має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 255332,41 грн. станом на 01.10.2024 року, обидві дитини знаходяться на утриманні стягувачки та подання заяви пов`язано з метою уникнення сплати боргу по аліментам з боку боржника.

У судовому засіданні 02.12.2024 року судом ухвалами із занесенням до протоколу судового засідання було відмовлено стороні стягувачки у витребуванні доказів щодо доходів боржника та виклику та допиту під час розгляду вказаного провадження свідка з боку сторони стягувачки, оскільки вказані дії не мали прямого відношення до предмету позову та враховуючи строк розгляду заяв вказаної категорії не сприяли вирішенню справи у строки, визначені процесуальним законом, враховуючи, що суд здійснив усі дії з метою як повідомлення стягувачки про наявність справи, так і підстави подання відповідної заяви з боку боржника.

Вислухавши стягувачку та її представника, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до думки, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, через їх безпідставність. При цьому суд погоджується з обраним боржником у порядку ст.432 ЦПК України способом захисту свого права, оскільки саме у порядку виконання виконавчих документів його заява може бути розглянута.

Судовим наказом від 08.08.2017 року, який відразу набрав законної сили, з боржника ОСОБА_2 на користь стягувачки ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання спільних дітей у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитини та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.07.2017 року і до повноліття дітей (а.с.13).

Як єдиний доказ того, що діти мешкають та знаходяться на утриманні боржника він надав акт обстеження №16 від 17.10.2024 року, складений комісією Троїцького старостинського округу виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області, який в даній категорії справ не є належним доказом, оскільки він як акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї призначений виключно для отримання різних видів соціальної допомоги від держави.

Належним доказом проживання дітей з боржником та знаходження їх на утриманні та забезпеченні боржника є інший вид акту: акт умов проживання малолітніх дітей, який складається у відповідності до норм постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», і який повинен бути складений службою у справах дітей виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області, в якому чітко зазначаються місце проживання дітей, умови проживання, особа або особи, які здійснюють догляд за дітьми, тощо. В такому випадку уповноважені представники служби у справах дітей несуть персональну відповідальність за достовірність даних викладених у відповідному акті, оскільки зобов`язані проводити опитування не тільки батьків, інших осіб, які їх замінюють, а й самих дітей.

У поданому боржником акті вказані відомості не були та не могли бути зазначені, оскільки він не призначений для встановлення факту проживання дітей та перебування їх на утриманні відповідної особи, а інші докази з боку боржника відсутні, відповідно відсутні підстави і для задоволення вимог за його заявою.

При цьому суд не приймає до уваги і надані стягувачкою документи що боргу боржника по сплаті аліментів, оскільки для даної категорії справ головним є те, чи можна продовжувати виконавче провадження на підставі виданого виконавчого документу в подальшому та чи відповідають обставини, які змінилися, даним, викладеним у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 260, 261, 272, 353, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви боржника ОСОБА_2 про визнання судового наказу як виконавчого документу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.08.2017 року, таким, що не підлягає виконанню, відмовити за безпідставністю.

Копію даної ухвали направити представникам сторін засобами Електронного суду, а сторонам засобами поштового зв`язку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 04 грудня 2024 року.

Суддя - Олег КОЧНЄВ