ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року

м. Київ

справа № 712/839/23

провадження № 61-14106св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Черкаська міська рада,

треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Євтушенком Миколою Павловичем , на постанову Черкаського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О.В., Василенко Л.І.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Черкаської міської ради, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що вона є донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . 20 травня 2016 року мати заповіла позивачу вказану квартиру. Позивач здійснила поховання матері, через тяжкі переживання не думала про строки прийняття спадщини. Через сімейні обставини вона була змушена поїхати за кордон до Польщі, де перебувала з 26 грудня 2021 року по 09 січня 2022 року. Коли повернулась до України - звернулася до нотаріуса, де їй повідомили, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не має, вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Вважає, що відстань, перебування позивача за кордоном, велика черга, карантинні та військові обмеження, слід визнати поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері.

На підставі викладеного просила:

визначити ОСОБА_1 додатковий строк у чотири місяці з дня набрання даним рішенням законної сили, для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у складі судді Стеценко О. С., у задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що у позовній заяві позивача не зазначено, яким чином нею здійснюється спадкування за заповітом, чи за законом. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що позивач є спадкоємицею після померлої ОСОБА_4 за заповітом. У той же час позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки просила видати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке не охоплюється заповітом померлої. Таким чином, позивач є спадкоємицею за законом та за заповітом після померлої ОСОБА_4 . Позивачем не надано доказів того, що вона є донькою померлої, оскільки її паспортні данні не співпадають з наданим нею свідоцтвом про народження. Позивачем не надано доказів зміни прізвища з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . Суд вважав вказані позивачем причини пропуску строку - перебування за кордоном, відсутність можливості приїхати до України такими, що не є об`єктивними та непереборними. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надала. Позивачем не доведено, за яких причин нею не подана заява про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку. Необізнаність позивача про таке право також не свідчить про поважність причин пропуску строку. Крім того, позивач протягом дії шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини в певні часові проміжки перебувала на території України, однак до нотаріуса з відповідною заявою не звернулась. Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що за кордоном вона працювала і повинна була утримувати свою доньку. Позивачем свідомо не було вчинено будь-яких дій для прийняття спадщини з моменту її відкриття 31 жовтня 2021 року та до закінчення 6-ти місячного строку, тобто до 30 квітня 2022 року включно. Будь-яких перешкод у позивача для подачі заяви про прийняття спадщини не було, а спадкоємець свідомо не скористався правом на прийняття спадщини, тому правових підстав для визначення додаткового строку не має.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Євтушенко М. П. задоволено частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Перша Черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовлено.

Апеляційний суд виходив з того, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 1996 року, квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рівних частинах. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 листопада 2015 року спадкоємцем 1/3 частини спірної квартири - майна ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочка ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про смерть від 01 листопада 2021 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, на момент смерті ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_9 , яка у даній справі залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог. Встановивши, що суд першої інстанції розглянув спір, який стосується прав та обов`язків ОСОБА_9 , яка не є співвідповідачем по справі, а залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, і не вирішив питання про її залучення до участі у справі як свіввідповідача, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вчинення такої процесуальної дії, апеляційний суд зробив висновок про скасування судового рішення та відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, за підписом представника Євтушенка М. П. , в якій просила скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суд апеляційної інстанції помилково вважав порушеними права ОСОБА_9 та не врахував, що вона надала суду заяву про визнання позовних вимог та відсутність спору;

апеляційний суд визнав поважними причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, але через надмірний формалізм відмовив у позові;

суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема щодо визнання поважними причинами пропуску строку тривалого відрядження, в тому числі закордонного, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту;

суд першої інстанції необгрунтовано відмовив в прийнятті письмових пояснень представника позивача та як наслідок не дослідив суттєві обставини даної справи, які пояснюють причини, підстави перебування позивача за кордоном та поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, які по суті не є зміною підстав позову, а повністю розкривають підстпави позову;

висновки, викладені в рішенні апеляційного суду не відповідають обставинам справи, суд фактично порушив волю спадкодавця та спадкові права позивача;

судом апеляційної інстанції неправильно застовано та порушено статті 1217, 1218, 1223, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України, прийнято рішення, яке не відповідає принципам справедливості;

постанова апеляційного суду не підписана суддею Бородійчуком В. Г., який входив до складу колегії.

Позиція інших учасників справи

У листопаді 2023 року Черкаська міська рада подала відзив на касаційну скаргу за підписом ОСОБА_10 , в якому просила в задоволенні касаційної скарги відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування відзиву зазначила, що оскаржені судові рішення є законними, обгрунтованними, прийняті відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи, наведені в касаційній скарзі не спростовують висновки судів. Тривале перебування за кордоном не є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 712/839/23 та витребувано справу із суду першої інстанції.

У листопаді 2023 року матеріали справи № 712/839/23 надійшли до Верховного Суду та передані судді доповідачу.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 11 січня 2024 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19, від 11 вересня 2019 року у справі № 153/1334/16-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 530/765/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19, від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 29 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 205/3855/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 153/1334/16-ц, від 01 березня 2023 року у справа № 522/21238/19, від 01 березня 2023 року у справа № 522/21238/19 та у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 82 років у с. Урюпіно Черкаської області померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заповіту від 12 травня 2016 року ОСОБА_4 заповіла належні їй на праві особистої приватної власності 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 своїй доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 953899 від 19 лютого 2008 року.

Згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 перебувала за кордоном у період з 08 листопада 2021 року по 26 грудня 2021 року, з 09 січня 2022 року по 25 грудня 2022 року.

Згідно із свідоцтвом про народження батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_12 та ОСОБА_4

10 лютого 2023 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на що нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О. А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Причиною відмови стало те, що у спадкодавця ОСОБА_4 відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину та можуть надати письмову згоду для спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Внаслідок зазначеного неможливо видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не підтверджений факт прийняття спадщини.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

Апеляційним судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 1996 року, квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рівних частинах.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 листопада 2015 року спадкоємцем 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочка ОСОБА_4 .

На момент смерті ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_9 , яка є спадкоємцем першої черги за законом.

Позиція Верховного Суду

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).

Відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (провадження № 61-3014св19)).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Встановивши, що позовні вимоги щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини заявлені до неналежного відповідача, суд апеляційної інстанції зробив вірний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в звязку з неналежним складом відповідачів.

Касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що залучення ОСОБА_9 як третьої особи є достатнім для розгляду справи по суті заявлених вимог.

Процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 (провадження № 61-464св18), від 29 червня 2022 року у справі №753/7478/18 (провадження № 61-21042св21), від 23 листопада 2022 року у справі № 201/2760/20 (провадження № 61-5633св22), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 461/10495/21 (провадження № 61-12629св22).

Посилання в касаційній скарзі на те, що залучена як третя особа ОСОБА_9 визнала позовні вимоги, що є підставою для задоволення позовних вимог безпідставне.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Тобто лише визнання позову відповідачем може бути підставою для задоволення позову.

Посилання в касаційній скарзі на висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права при розгляді по суті спору щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини необгрунтоване, оскільки суд апеляційної інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в звязку з неналежним складом відповідачів, обгрунтовано не робив висновків щодо суті спору.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо непідписання постанови суду апеляційної інстанції суддею Бородійчуком В. Г., оскільки як свідчить аналіз матеріалів справи постанова Черкаського апеляційного суду, яка прийнята 30 серпня 2023 року, містить підписи трьох суддів, які розглядали дану цивільну справу - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а. с. 223-230).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права. Таким чином, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Євтушенком Миколою Павловичем , залишити без задоволення.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат