РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуб Г.А.
за участю секретаря - Черниш О.М.,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, від представника позивача адвоката Романченка О.М. на адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, та позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлявся у встановленому законом порядку, в тому числі через офіційний сайт судової влади України, причину не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
10.11.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зубу Г.А.
13.11.2023 судом зроблено запит до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надійшов 14.11.2023.
Ухвалою судді від 17.11.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та постановлено здійснювати виклик відповідача також через офіційний сайт Судової влади України.
Для встановлення власника банківської картки, представник позивача звернувся на адресу АТ «Акцент-Банк» із адвокатським запитом, на який повідомлено, що вказана інформація є банківською таємницею.
У зв`язку з чим, позивач змушений був звернутись із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю до суду, яка рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2023 була задоволена, та зобов`язано АТ «Акцент-Банк» розкрити ОСОБА_1 інформацію, що становить банківську таємницю, а саме інформацію про особу- власника банківського рахунку, а також зареєстровану адресу місця проживання особи, якій АТ «Акцент-Банк» було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 .
На виконання вказаного рішення суду, АТ «А-Банк» повідомлено, що платіжну картку № НОМЕР_1 було відкрито на ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Після отримання вказаних даних, позивач звернувся з вимогою до відповідача про повернення вказаних коштів, яка була залишена без задоволення, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Сторона позивача зазначає про відсутність між позивачем та відповідачем договірних відносин, і що на рахунок відповідача він помилково перерахував грошові кошти, які слід стягнути з останньої, як безпідставно набуті.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Згідно статті 1212 ЦК України зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212 - 1214 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Також слід зауважити, що відповідач, будучи обізнаною про наявність грошових коштів, які надійшли на її рахунок, не надала суду жодних доказів на підтвердження обставин щодо того, що вказані кошти були перераховані позивачем на відповідній правовій підставі, або ж наявності інших підстав для отримання коштів, що між сторонами виникли договірні зобов`язання.
За вканих обставин, позивач довів абсолютну безпідставність набуття коштів відповідачем та безпідставність перерахування цих коштів відповідачу, що не спростовано відповідачем.
З огляду на доведеність обставини безпідставного збагачення відповідача за рахунок позивача, наявні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відповідно до ст. 1212 ЦК України повернути отримані нею грошові кошти позивачу.
Отже, встановивши відсутність між сторонами договірних зобов`язань, грошові кошти отримані відповідачем без достатньої правової підстави, суд приходить до висновку про задоволення позову відповідно до статті 1212 ЦК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 133, 137, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 14 травня 2024 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ