Справа № 462/3612/24 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/2944/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року в складі судді Бориславського Ю.Л. у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

У квітні 2024 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача Львівської міської ради, у якому просила визначити їй додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері відкрилась спадщина. Проте, позивачка ОСОБА_3 не мала можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як проживає разом із чоловіком, який страждає на тривожно-депресивні розлади, а мама чоловіка потребує постійного догляду внаслідок психічного захворювання, а тому весь тягар матеріального утримання сім`ї несе позивачка.

02 квітня 2024 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв`язку із пропуском визначеного законом шестимісячного терміну звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року позов ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий 2 місячний /двомісячний/ строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада, вважає незаконним, таким, що не відповідає нормам матеріального права.

Зазначає, що позивачем не було надано безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Та обставина, що через запровадження в Україні воєнного стану, бойові дії, в перші місяці воєнного стану більшість нотаріальних контор не працювали, в країні постійно лунали повітряні тривоги, ракетні обстріли, які були причиною частого відключення електроенергії, теж не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, адже місто Львів на час закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини та до теперішнього часу не включений до переліку територій, що розташовані в районі проведення (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, внаслідок збройної агресії російської федерації. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 закінчився 01 січня 2023 року, а до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка звернулась лише 02 квітня 2024 року, тобто лише через 15 місяців після закінчення строку для прийняття спадщини. Наголошує, що позивачка не була позбавлена права надіслати нотаріусу заяву про прийняття спадщини поштою.

Окрім того, звертає увагу на те, що позивачкою не подано на огляд суду жодного оригіналу документів, копії яких долучені до позовної заяви.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03.09.2024 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення присутніх представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визначаючи їй двомісячний строк з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не звернулася своєчасно у нотаріальну контору для прийняття спадщини з поважних причин. Зокрема, наявність у позивачки двох дітей, відсутність інших спадкоємців першої черги та лікування чоловіка з приводу тривожно-депресивного розладу.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 є матір`ю позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.4) та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , згідно із яким 11.02.2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 (а.с.5).

Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 01.07.2022 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 01.07.2022 року складено відповідний актовий запис №3997 (а.с.3).

З матеріалів спадкової справи №86/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася ОСОБА_3 . Проте, державним нотаріусом Сьомої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області роз`яснено заявнику, що якщо факт спільного постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини не підтверджено, то особа вважається такою, що не прийняла спадщину, а тому заявнику слід звернутися до суду для визначення їй додаткового строку.

Згідно із матеріалами справи, позивачка ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_7 є батьками двох дітей: ОСОБА_9 , 2011 року народження та ОСОБА_10 , 2015 року народження (а.с.6,7).

Відповідно до довідки, виданої ЛКП «Левандівка» від 10.04.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають 7 осіб: ОСОБА_11 , 1956 р.н., - співвласник, ОСОБА_12 , 1976 р.н. співвласник, син, ОСОБА_3 , 1993 рн.н невістка, ОСОБА_9 , 2011 р.н. внук, ОСОБА_13 , 1962 р.н., - чоловік, ОСОБА_10 , 2015 р.н. внук, ОСОБА_7 , 1984 р.н. співвласник, син (а.с.9).

Згідно із довідкою КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 18.04.2024, ОСОБА_11 , 1956 р.н. знаходиться на обліку і амбулаторному лікуванні з 10.02.2004 року по даний час з приводу параноїдна шизофренія, яка пов`язана з хронічним, стійким психічним розладом внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.10).

Також, у довідці КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 31.01.2024 року зазначено, що ОСОБА_7 , 1984 р.н. знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.07.2020 року по 21.09.2020 року з приводу тривожно-депресивний розлад (а.с.10).

Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_3 1993 р.н., з квітня 2022 року остання працює у різних ФОП на посадах касира (а.с.11).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У разі пропуску строку для прийняття спадщини для спадкоємців передбачається цивільно-правова відповідальність, яка полягає у позбавленні їх права на прийняття спадщини.

В свою чергу, спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як зазначено вище, листом від 02.04.2024 державний нотаріус Сьомої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області О. Павлишин роз`яснила заявнику про необхідність звернутися до суду для визначення їй додаткового строку для подання зачви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними має бути обґрунтованим відповідними доказами.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У постанові від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач в силу вимог ст. 12 ЦПК України повинен довести правову та фактичну підстави своїх вимог.

Колегія суддів, надаючи оцінку доводам ОСОБА_3 вважає, що названі позивачкою причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними, а позовні вимоги обґрунтованими, враховуючи таке.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено.

При цьому, нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164 з відповідними змінами та доповненнями (далі -Постанова).

Так, пунктом 3 вказаної постанови, у редакції, чинній на час відкриття спадщини, передбачалося, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Тобто на час відкриття спадщини 01.07.2022, особи, які мали права спадкування могли розраховувати на те, що під час дії воєнного стану перебіг шестимісячного строку прийняття спадщини зупиняється на час його дії, але не більш як на 4 місяці.

Положення цієї постанови були широко доведені до відома громадян засобами масової інформації та є загальновідомими.

За обставинами цієї справи, спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже кінцевим строком для подання заяви про прийняття спадщини для позивачки було 01 травня 2023 року (6 місяців+4 місяці).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено.

Відповідно, обставина нечіткості норм національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану є загальновідомою та, незалежно від того, посилався позивач в позовній заяві на цю обставину, чи ні, є достатньою підставою для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Наведені вище обставини свідчать про те, що центральний орган виконавчої влади держави не мав протягом перших 15 місяців запровадження воєнного стану в Україні (з 24 лютого 2022 року до 23 травня 2023 року) послідовності та стабільності в нормативному врегулюванні строку для прийняття спадщини.

За таких обставинах, пересічний громадянин не може нести негативних наслідків в частині пропуску ним строку подання заяви про прийняття спадщини, принаймні якщо такий пропуск припав на період нормативної нестабільності в державі щодо врегулювання строку подання заяви для прийняття спадщини з 24 лютого 2022 року до 23 травня 2023 року.

Не можуть залишатися поза увагою суду і інші причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, вказані позивачкою, зокрема, наявність у її чоловіка тривожно-депресивних розладів, при цьому, що мама чоловіка потребує постійного догляду внаслідок психічного захворювання, що підтверджується довідками КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 18.04.2024 та від 31.01.2024, відтак, на переконання колегії суддів, не звернення ОСОБА_3 у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини зумовлене поважними причинами.

Установивши, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка є єдиним спадкоємцем першої черги, пропустила з поважних об`єктивних причин, що не залежали від неї, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законними та обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 грудня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк