ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4311/24
провадження № 2/753/4485/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 травня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі: головуючого судді Котвицького В.Л., за участі секретаря судового засідання Овчар В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в розмірі 150 986,92 грн та судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено наступні кредитні договори №С-609-0 від 06.04.2018, №Z75.00609.004016798 від 12.06.2018 та №С-609-0 від 31.10.2018.

Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 07.07.2023 укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами укладеними АТ «Ідея Банк» перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно до реєстрів боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до вказаного Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-609-0 від 06.04.2018 в сумі 26 524,47 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у сумі 10 000,00 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 16 524,47 грн.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до вказаного Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z75.00609.004016798 від 12.06.2018 в сумі 108 521,05 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у сумі 38 544,91 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 69 976,14 грн.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до вказаного Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-609-0 від 31.10.2018 в сумі 15 941,40 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у сумі 4986,57 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 10 954,83 грн.

Позивач наголошує, що всі нарахування відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги і здійснювалися безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

У зв`язку з вказаним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та про згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено наступні кредитні договори №С-609-0 від 06.04.2018, №Z75.00609.004016798 від 12.06.2018 та №С-609-0 від 31.10.2018.

Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 07.07.2023 укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами укладеними АТ «Ідея Банк» перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно до реєстрів боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до вказаного Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-609-0 від 06.04.2018 в сумі 26 524,47 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у сумі 10 000,00 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 16 524,47 грн.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до вказаного Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z75.00609.004016798 від 12.06.2018 в сумі 108 521,05 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у сумі 38 544,91 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 69 976,14 грн.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до вказаного Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-609-0 від 31.10.2018 в сумі 15 941,40 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у сумі 4986,57 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 10 954,83 грн.

Позивач наголошує, що всі нарахування відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги і здійснювалися безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

Відповідно до пункту 2.1, 2.2 договору факторингу клієнт (АТ «Ідея Банк») відступає фактору (ТОВ «ФК «ЄАПБ»), а фактор приймає права вимоги та їх оплату і зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору та надсилається клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.1 договору факторингу передбачено, що сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, по реєстрам боржників № 1 (лот № 3), № 2 (лот № 5), № 3 (лот № 12), № 4 ( лот № 13) складає 15 500 000,00 грн, а з вирахуванням суми гарантійного внеску у розмірі 200 000,00 грн, сума фінансування згідно договору, що підлягає перерахуванню на рахунок клієнта становить 15 300 000,00 грн.

Згідно пункту 4.1 договору факторингу фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування шляхом перерахунку 100 % вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі, та підписання сторонами реєстру боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно».

З пункту 5.1 договору факторингу встановлено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених пунктом 4.1 договору факторингу.

Відповідно до витягу від 15.02.2024 з Реєстру боржників №3 до Договору факторингу від 07.07.2023 № 07072023, встановлено, що АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами: №С-609-0 від 06.04.2018 на загальну суму заборгованості 26 524,47 грн., №Z75.00609.004016798 від 12.06.2018 на загальну суму заборгованості 108 521,05 грн. та №С-609-0 від 31.10.2018 на загальну суму заборгованості 15 941,40 грн.

З платіжної інструкції від 11.07.2023 № 19913 встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило платіж на суму 15 300 000,00 грн на розрахунковий рахунок АТ «Ідея Банк», призначення платежу - оплата за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу від 07.07.2023 № 07072023, дата валютування - 11.07.2023, статус - виконано.

За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 07.07.2023 до договору факторингу від 07.07.2023 № 07072023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами: №С-609-0 від 06.04.2018 на загальну суму заборгованості 26 524,47 грн., №Z75.00609.004016798 від 12.06.2018 на загальну суму заборгованості 108 521,05 грн. та №С-609-0 від 31.10.2018 на загальну суму заборгованості 15 941,40 грн.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідачем факт отримання коштів не спростовано, доказів погашення кредитної заборгованості згідно вказаних кредитних договорів суду не надано, власного розрахунку заборгованості за кредитним договором не надано.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами, вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.

Відповідно до статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами першою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами другою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача.

Відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів.

Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3028,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 512, 514, 526, 549, 610, 611, 615, 629, 1054, 1081, 1082 ЦК України, статтями 12, 13, 49, 81, 89 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором №С-609-0 від 06.04.2018 у сумі 26 524,47 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом у сумі 10 000,00 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 16 524,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором №Z75.00609.004016798 від 12.06.2018 у сумі 108 521,05 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом у сумі 38 544,91 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 69 976,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором №С-609-0 від 31.10.2018 у сумі 15 941,40 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом у сумі 4986,57 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 10 954,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В.Л. Котвицький