ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/1570/21 Головуючий суддя І інстанції Гуменний З. І.
Провадження № 22-ц/818/613/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, пов`язаних із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 листопада 2023 року, по справі № 636/1570/21, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та припинення дії яка порушує право,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій відповідача по списанню з карток позивачів за період з 13.11.2020 по 14.04.2021 незаконними та неправомірними дій відповідача щодо нарахування відсотків, штрафів та пені по кредитному договору № HAG5AU00030022 від 17.05.2006.

Позов мотивовано тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір, згідно якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит строком до 16 травня 2013 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 67222,80 грн. на купівлю автомобіля - 47340,00 грн., сплату страхових платежів - 19882,80 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору. В забезпечення виконання зобов`язання за цим договором між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поручителем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Через складний матеріальний стан позивачами було допущено виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором. 13.10.2020 Чугуївським міським судом Харківської області позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено і стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 47189,87 грн., яка складається з наступного: 42455,87 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 4734,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. 13.11.2020 рішення суду набрало законної сили. Однак, АТ КБ «ПриватБанк» в порушення вимог закону не припинило нарахування штрафних санкцій, а до сьогодні їх нараховує. Окрім того, весь цей час списує кошти із інших карткових рахунків позивачів для погашенням безпідставно штучно створеної заборгованості. Після винесення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» продовжує списувати з інших карткових рахунків позивачів кошти на погашення незаконно нарахованих штрафних санкцій. Такими діями АТ КБ «ПриватБанк» створює ситуацію, за якої позивачі вимушені двічі платити один і той же борг.

Щодо порушення прав споживача шляхом списання коштів із грошових коштів карткового рахунку, на який зараховувалася заробітна плата, зазначено наступне. Позивачі не надавали банку розпорядження на списання грошових коштів з карткових рахунків, на які зараховується їх заробітні плати та інші кошти. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», не маючи розпорядження клієнтів - позивачів та не маючи на це законних підстав, неправомірно, систематично списує кошти із зарплатних карток позивачів для погашення заборгованості за кредитним договором.

Щодо неправомірності нарахування відсотків та штрафів після винесення рішення суду про стягнення боргу зазначено. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором вказана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише продовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову повністю. Вважають, що рішення суду є законним та необґрунтованим.

На обґрунтування скарги зазначено, що позивачі вважають, що захист прав споживачів у такий спосіб як припинення дії, яка порушує їх право, а саме визнання дій відповідача по списанню з карток позивачів за період з 13.11.2020 по 14.04.2021 грошових коштів незаконними та визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування відсотків, штрафів та пені по кредитному договору від 17.05.2006, є належними способами захисту їх цивільних прав та інтересів.

Вказує, що станом на дату розгляду цієї справи позивачами було погашено кредитну заборгованість шляхом автоматичного списання відповідачем згідно рішення суду у загальному розмірі 15066,12 грн та списання без рішення суду в порушення діючого законодавства України, внаслідок протиправних дій банком, суму боргу у розмірі 7524,87 грн.

Позивач вважає, що нарахування відповідачем відсотків. Комісії та пені після набрання чинності рішенням від 13.10.2020 року Чугуївського міського суду Харківської області у справі №636,2383,20 є протиправними та неправомірними діями.

Вважає, що після направлення відповідачем на адресу позивача відповідної вимоги, банк не мав права нараховувати відсотки за кредитним договором та ці дії є неправомірними.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Вказує, що рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13.10.2020 про стягнення з позивачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 47189,87 грн не виконано, заборгованість не погашено.

Відповідно на суму заборгованості за тілом кредиту, банком щомісячно нараховувались проценти, які клієнт повинен погашати щомісячно, згідно умов договору але він цього не зробив.

Вважає, що додані до матеріалів справи докази , а також судова практика підтверджує наявність обов`язку позичальника повернути отримані та використані на власні потреби грошові кошти та оплатити відсотки, за час користування чужими грошима.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, учасників справи відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказав наступні мотиви.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі посилалися на те, що АТ КБ «Приватбанк» неправомірно (без їх розпорядження та згоди) списало з належних їм банківських карток для отримання заробітної плати грошові кошти без зазначення розміру.

Згідно наданої Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 30.07.2014 (а.с.12 т.1) було оформлено карту для виплат без зазначення номера рахунку або номера банківської картки.

Однак, згідно пункту 2.2.5 кредитного договору, копія якого надана позивачем, позичальник доручив банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядком.

Також у пункті 2.3.5 кредитного договору вказано, що банку надано право списувати кошти з поточних рахунків позичальника згідно з пунктом 2.2.5 при настанні строків платежів, передбачених умовами нього договору.

У відповідності до п. 3 договору поруки, поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

У відповідності до п. 8 договору поруки, поручитель доручив банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності, на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах, сум. які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання).

Отже, із наведених норм законодавства та умов укладених договорів слідує, що банк має право здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнтів у випадках передбачених укладеним між банком та клієнтом договором.

Щодо неправомірності нарахування відсотків та штрафів після винесення рішення суду про стягнення боргу позивачі зазначили, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору і на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, а рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Так у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної падати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) зроблено висновок про те. що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредиторам права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦIК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14 та 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним, договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування, відсотків за користування, кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язки іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових, зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оголюватися судам відповідно до вимог процесуального законодавства.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.10.2020, яким позов задоволено і стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47189,87 грн., то позивачами до сьогоднішнього дня не сплачено ні копійки.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування відсотків, штрафів та пені не піддягають задоволенню, оскільки ці вимоги не є ефективним способом захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

17 травня 2006 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № НAG5AU00030022. Згідно даного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит строком до 16 травня 2013 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 67222,80 грн. на наступні цілі: купівля автомобіля 47340,00 грн., сплата страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Договору 19882,80 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору. Періодом сплати вважати період з 12 по 17 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1013,73 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором 17.05.2006 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поручителем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки. Відповідно до умов даного Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Через складний матеріальний стан Позивачами було допущено виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором, тому банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 13.10.2020 Чугуївським міським судом Харківської області позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено і стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № НAG5AU00030022 від 17.05.2006 у розмірі 47189,87 грн. Як вбачається з рішення суду, заборгованість, яку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявляло до стягнення, становить 47189,87 грн., яка складається з наступного: 42455,87 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 4734,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. 13.11.2020 вказане рішення суду набрало законної сили.

Оскільки відповідачі не сплатили присудженої судом суми, банк вправі нараховувати проценти, які визначені договором, або законом, ст. 625 ЦК України.

Крім того. У постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 757/21099/18-ц (провадження № 61-15190св19) зазначено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині незарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Нарахування позивачу штрафу (пені тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача.

Крім того, колегія суддів вважає, що обраний позивачами спосіб захисту права, є не лише неефективний, але й за змістом вказаних правових висновків касаційного суду - неналежний, оскільки між сторонами реальний спір в цій частині виник щодо припинення зобов`язання у нарахуванні штрафів та пені по кредитному договору, однак таких вимог позивачі в суді першої інстанції не заявили, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК України колегія суддів немає законних підстав досліджувати це питання у апеляційному провадженні, наведені з цього приводу доводи скарги виходять поза межі предмету цієї справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, тому відповідно до статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 28 травня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії І.В.Бурлака

Ю.М.Мальований