Провадження № 22-ц/812/695/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2024 року м. Миколаїв

справа № 468/1832/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 12 лютого 2024 року під головуванням судді Янчук С.В., повний текст судового рішення складений 22 лютого 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначала, що розпорядженням міського голови Баштанської міської ради від 28 лютого 2023 року № 40-ро «Про призначення ОСОБА_1 » її призначено на посаду спеціаліста І категорії загального відділу (Плющівський старостинський округ), з 01 березня 2023 року, до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану. Відповідно до цивільно-правової угоди № 2 від 21 березня 2022 року, укладеною між нею та Баштанською міською радою в особі міського голови ОСОБА_3 на неї покладались наступні обов`язки відповідно до предмету договору: вирішення відповідно до законодавства питань про надання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям; вирішення питань про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; подання допомоги на поховання громадян в інших випадках, передбачених законодавством; інші питання, пов`язані з координацією діяльності роботи міської ради та різними верствами населення, які потребують соціального захисту та допомоги.

Як вказала позивачка, в період січень-червень 2023 року відповідач на своїй особистій сторінці у соціальній мережі Фейсбук, а також в загальнодоступній інтернет групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у соціальній мережі Фейсбук поширював інформацію про неї, яка є недостовірною, принижує її честь, гідність та ділову репутацію, містить про неї негативну інформацію, образливі звороти, у зв`язку із чим їй завдано моральної шкоди.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в загальнодоступній інтернет групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у соціальній мережі Фейсбук в коментарях на питання ОСОБА_4 : «Що за бред ви пишите про старосту вашого села» відповів (мова оригіналу):

«Не бред а правду. Если вы не в курсе то она не староста а самозванка. Пытается со мной расправиться руками других людей. Аферистка манипулирует гум допомогой и многое другое. Так что не надо вставать в ее защиту». Тут же дописувачу ОСОБА_20 ОСОБА_2 зазначає: « Началом войны ОСОБА_1 незаконно решила стать старостой села. Да же в официальных документах подписывалась как в.и.о. старосты села. Сняла в сельрада табличку с надписую возле кабинета старосты. А законного заместителя постоянко выживала и отправляла на пенсию. Так из-за незаконних действий ОСОБА_1 специалисту 1 категории Плющевского старостата пришлось уволиться по собственному желанию, чтоб не подвергать себя криминальной ответственности из-за незаконных действий и махинации ОСОБА_5 . Таким образом жителям села чтоб взять справку или доверенность или сделать завещание нужно ехать к натариусу или в другой старостат. После увольнения заместителя старосты вопреки всем законам, а именно ЗУ о самоврядовании, и ЗУ о военном положении ОСОБА_7 с 01.03.23 г. назначил ОСОБА_1 специалистом в Плющевский старостат. Хотя до ее назначения на эту должность к ОСОБА_25 поступали жалобы на неправомерные действия ОСОБА_26. Весь видеоматериал по данным действиям смотрели ОСОБА_21 ...ОСОБА_22....и областной депутат ОСОБА_23. На даный момент на ОСОБА_1 открыто 3 уголовных дела. И это не конец. Теперь все зависит от полиции и Прокуратуры. Теперь посмотрим как работают правоохоронные органы. Все доказательства неправомерные действия имеются и переданы в полицию».

Також ОСОБА_2 в публікації на своїй сторінці в фейсбук в червні місяці 2023 року обзиває її та публікує принизливі інтерпретації її прізвища:

« Сегодня один житель Плющевки кореш псевдо старосты ОСОБА_28 выгоняя своих коров на пастбище решил оскорбляя меня нецензурной бранью справоцировать меня на конфликт угрожая физической расправой. Это тот самый который раньше устроил дебош с матом в помещении сельрада во время выдачи гуманитарку. Потом звонил нам по телефону угрожая физрасправой, потом намеревался совершить на меня наезд своим авто возле моего домовладения. Также настраивает жителей села против меня так как я борюсь с незаконными манипуляциями гуманитарной допомоги ОСОБА_29. А когда приезжает наряд полиции то этот герой сразу в кусты. И в отказ по ст. 63 Конституции Украины. Война показала истенное лицо людей. Кому война а кому мать Родная. А что касается свидетелей так... Не видели...Не слышали... Не знаем. Бог Вам судья !!!! А жизнь Бумеранг !!!!!».

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 на своїй сторінці « ОСОБА_9 » у мережі Фейсбук опублікував відео, відзняте ним на свій мобільний телефон з службового кабінету Плющівського старостинського округу, в якому він зазначив наступне:

«Что вы молчите ОСОБА_10 нечего сказать. Значит еще раз повторяю, ОСОБА_11 не признает Конституцию Украины, не поважає, нарущает закон Украины, нарушает законы самоврядування, самовольно захватила место исполняющего обязаности старосты села, без всяких на то оснований., колотит народом, мутит, настраивает народ между собой по селу, разжигает межнациональную рознь, вылаживает в интернет непонятно какие сведения…Ты ж закупила там и это самое ….и соцзахист закупила!! Так на каком основании ты забирала мои документы… Ти их туда не подавала. Я подавал документы в соцзахист.....Это тебе надо лечиться. Ти больная на голову. Звездную болезнь подхватила. Да, звездную болезнь подхватила.»

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 на своїй сторінці « ОСОБА_9 » у мережі Фейсбук опублікував відео, в якому він зазначив наступне:

«....Хотел бы продовжить свой рассказ об этом свавилли...

....по поводу работы Плющевского старостата, а полиця не открывает криминальные провадження. Так как я сегодня уже говорил, вот я документально показываю, мною были поданы заявления через прокуратуру (показує надруковану заяву) 02.05. через прокуратуру и они потом направлены в отдел полиции.

Суть заявления такая:

«довожу до вашого сведения что ранее судимая и не выполнившая решения суда жительница села Плющевка ОСОБА_12 в даний момент находится на должности специалиста первой категории Плюшевского старостата не имея на то законних оснований, шантажирует жителів села не выдачей гуманитарной продовольственной помощи, незаконно принуждает здавать деньги в размере 50 грн каждый месяц с каждого домовладения за доставку гуманитарного хлеба в с.Плющевка. Полученые от людей деньги нигде не фиксируются согласно закона»

Следующее заявление на ОСОБА_12 :

«самовільно з целью завладения должностью без каких либо на то оснований присвоила себе з 24.02.22 г. должность временно исполняющей должности старосты села Плющевка. Ввела в обман жителів села взяв на себя такие полномочия, заняла рабочее место в Плющевском старостате. Незаконно ставила подписи исполняющей обязаноости старосты села в документах, выдаваемых Плющевским старостатом. Иходя из вишеизложенного, согласно ст.214 КПК Украины просил возбудить уголовное дело не позднее 24 часов внести ведомости в ЕРДР относительно ОСОБА_12 за ст. 353 криминального колекса Украини.

Третье заявление:

«..28.12.22 г. при выдаче в Плющевском старостате гуманитарной помощи от Баштанськой ОВА в виде двух банок сгущеного молока, ввиду личных неприятных отношений ОСОБА_26 меня вычеркнула из списка на получение помощи как категории 60 плюс. И не только меня, и другим людям тоже не выдала гуманитарную помощь тем которым исполнилось 60 лет.

Далее , 16.01. моей семье также было отказано в предоставлении гуманитарной помоши - продовольственного набора себестоимостью 1500 грн. от благостворительного фонда «Деполь Украина». Этот благотворительный фонд раздавал гуманитарную допомогу в каждый двир, продоволственние наборы выдавались всем жителям села.

Также при выдаче гуманитарной помощи в виде 10 кг. муки на каждого члена семьи было отказано.

Все ее отказы сопроводжались ненормативной лексикой и оскорблениями.

В декабре месяце 2022 года через Плющевский стростинский округ нами, а точнее ОСОБА_13 подано заявление для рассмотрение на имя мера Баштанки ОСОБА_33 на получение безплатной древесины для отопления домовладения. ОСОБА_12 , превышая должностные полномочия не направила наши заявления для рассмотрения.

В марте 23 года беспланые дрова раздавались жителям Плющинского старостинского округа. Нам в получении дроб было отказано.

Как позже вияснилось она умышленно не передала наши заявления в Баштанский ОТГ ОСОБА_25. Неправомерные действия ОСОБА_1 причинили мне и моей семье материальный и моральный ущерб.

Наша семья является малозабезпеченной. У меня есть доказательства. Также мы не получаем субсидию и семья военослужашего.»

Вот три заявлени было подано.

Дальще. Что она вытворяет дальше:

В начале 2022 года, в 22 году в ноябре месяце ОСОБА_26 ОСОБА_11 создала групу в соц.сети интернет вайбер « Плющевский стостинский округ». Опубликовала мои конфиденциальные данные. Национальность и место рождения без моего на то разрешения. После чего в мою сторону учасниками групы начали писать оскорбления и унижения, меня и членов моей семи из группы удалила, так как является админом групы.

Также хочу добавить что ОСОБА_12 разжигает межнациональную рознь между жителями села, своими неправомерными действиями нанесла нам моральный ущерб. Группа была роздана для того чтобы оповещать людей о доставке в село гуманитарной допомоги, о воздушной тревоге, об отключении електроенергии или отключении воды.

Далее, уже в 23 году, 3.05 в соц.сети групы «Плющевский старостат» вайбер ОСОБА_11 направила ОСОБА_14 послание которое она скопировала и выставила в интернет «Плющевский старостат». Там были мои фото, мое фото, которое я предоставил ОСОБА_12 , указаны мои национальность и место рождения. После чего учасники групи стали писать в мой адрес оскорбления и унижения мне и моей семи. ОСОБА_15 , которая является жительницей села, на даный момент проживает в с. Воссиятское. Также хочу добавить что ОСОБА_16 разжигает межнациональную рознь среди жителей села своими неправомерными действиями, нанесла мне и моей семье моральный ущерб.

Сегодня, как вы уже знаете я находился в полиции, попросил чтобы мне выдали виписки из ердр по окрытым делам, потому что сроки уже прошли. Но мне этого не дали. Только предоставили мне некоторые документы о том, что по нашим заявлениям дело не было открыто а списано как обращения граждан. Одно было от ОСОБА_18 подписано, другое подписано ОСОБА_30 подписал.

Написано в результате проведенной проверки встановлена видсутнисть складу криминального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 364 КК. Это зловживання владою и службовым становищем. Тобто умисне из користных мотивов чи іншого особистого интереса або интересив третьих осіб використання особою влади або службововго становища, всупереч інтересам служби якщо воно завдало истотной шкоди охраняемым законом правам свободам интресам окремих громадян.

....Дальше я выложу конкретне видео что происходит в Плющевском старостате и что творит от эта небы-то староста (показывает фото ОСОБА_1 ) Ейсть конкретные доказательства, что она не староста, не исполняющая обязанности старосты. Вы услышали что ОСОБА_32 не дал ответа на мой вопрос по этому поводу. В даный момент подсидела она нормального человека, который работал специалист первой категории в сильськой раде, которая имела высшее образование и имела доступ до печати, чтобы можно было заверять доверенности, и другие документы, а тепер нам приходится обращаться или в Писки или ждать пока староста из Писок приедит в наше село и в течении двух часов из 10 ти до 12 ти можна было к нему обратиться. Спрашивается, для чего держать этого человека? Для того чтобы только деньги получать или для того чтобы только она привозила гуманитарку которую доставляется в Баштанский район волонтерами другими.

Также заявляю что с началом войны ОСОБА_19 за счет людей сделала себе третью групу инвалидности и своему мужу тоже третью групу инвалидности сделала. ОСОБА_31 дает ей грамоту за волонтерство, когда все люди собирали продукты, которые отправлялися и в «Бункер» и в больницу для раненых. Зато он выдает, цепляет ей медали…..»

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати вищевказану поширену ОСОБА_2 інформацію - недостовірною. Зобов`язати відповідача у строк, не пізніше п`яти календарних днів з дня набрання законної сили рішення суду, спростувати недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію відносно неї у такий же спосіб, у який вона була поширена - шляхом розміщення на його сторінці в Фейсбук резолютивної частини рішення суду з власним коментарем: «Приношу свої вибачення ОСОБА_1 за розповсюдження мною недостовірної та такої, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформації». Текст спростування повинен бути розміщений відповідачем на сторінці в Фейсбук таким же шрифтом, що і спростована інформація. Доступ до спростування повинен бути вільний та не повинен вимагати будь-яких паролів, кодів і перебувати на сторінці відповідача не менше п`яти днів. Також позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 50 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в загальнодоступній інтернет групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у соціальній мережі мережі Фейсбук (відповідь ОСОБА_2 в коментарях на питання ОСОБА_4 : «Що за бред ви пишите про старосту вашого села»), яка стосувалась саме ОСОБА_1 , наступного змісту:

«Если вы не в курсе то она не староста а самозванка. Пытается со мной расправиться руками других людей. Аферистка манипулирует гум допомогой и многое другое. Так что не надо вставать в ее защиту»

« Началом войны ОСОБА_1 незаконно решила стать старостой села. Да же в официальных документах подписывалась как в.и.о. старосты села. Сняла в сельрада табличку с надписую возле кабинета старосты. А законного заместителя постоянко выживала и отправляла на пенсию. Так из-за незаконних действий ОСОБА_1 специалисту 1 категории Плющевского старостата пришлось уволиться по собственному желанию, чтоб не подвергать себя криминальной ответственности из-за незаконных действий и махинации ОСОБА_5 . Таким образом жителям села чтоб взять справку или доверенность или сделать завещание нужно ехать к натариусу или в другой старостат. После увольнения заместителя старосты вопреки всем законам, а имено ЗУ о самоврядовании, и ЗУ о военном положении ОСОБА_7 с 01.03.23 г. назначил ОСОБА_1 специалистом в Плющевский старостат. Хотя до ее назначения на эту должность к ОСОБА_25 поступали жалобы на неправомерные действия ОСОБА_26. Весь видеоматериал по данным действиям смотрели ОСОБА_21 ...ОСОБА_22....и областной депутат ОСОБА_23. На даный момент на ОСОБА_1 открыто 3 уголовных дела. И это не конец. Теперь все зависит от полиции и Прокуратуры. Теперь посмотрим как работают правоохоронные органы. Все доказательства неправомерные действия имеются и переданы в полицию».

«Сегодня один житель Плющевки кореш псевдо старосты ОСОБА_28 выгоняя своих коров на пастбище решил оскорбляя меня нецензурной бранью справоцировать меня на конфликт угрожая физической расправой. Это тот самый который раньше устроил дебош с матом в помещении сельрада во время выдачи гуманитарку. Потом звонил нам по телефону угрожая физрасправой, потом намеревался совершить на меня наезд своим авто возле моего домовладения. Также настраивает жителей села против меня так как я борюсь с незаконными манипуляциями гуманитарной допомоги ОСОБА_29. А когда приезжает наряд полиции то этот герой сразу в кусты. И в отказ по ст. 63 Конституции Украины. Война показала истенное лицо людей. Кому война а кому мать Родная. А что касается свидетелей так... Не видели...Не слышали... Не знаем. Бог Вам судья !!!! А жизнь Бумеранг !!!!!».

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка поширена ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 на своїй сторінці « ОСОБА_9 » у мережі Фейсбук у своєму відео, відзнятим ним на свій мобільний телефон з службового кабінету Плющівського старостинського округу наступного змісту:

«…значит еще раз повторяю, ОСОБА_11 не признает Конституцию Украины, не поважає, нарущает закон Украины, нарушает законы самоврядування, самовольно захватила место исполняющего обязаности старосты села, без всяких на то оснований., колотит народом, мутит, настраивает народ между собой по селу, разжигает межнациональную рознь, вылаживает в интернет непонятно какие сведения…..

Ты ж закупила там и это самое ….и соцзахист закупила!! Так на каком основании ты забирала мои документы… Ти их туда не подавала. Я подавал документы в соцзахист.....Это тебе надо лечиться. Ти больная на голову. Звездную болезнь подхватила. Да, звездную болезнь подхватила....(звернення до ОСОБА_5 . Позивач).»

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка поширена ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 на своїй сторінці « ОСОБА_9 » у мережі Фейсбук у своєму відео, наступного змісту:

«....Хотел бы продовжить свой рассказ об этом свавилли...

....по поводу работы Плющевского старостата, а полиця не открывает криминальные провадження. Так как я сегодня уже говорил, вот я документально показываю, мною были поданы заявления через прокуратуру (показує надруковану заяву) 02.05. через прокуратуру и они потом направлены в отдел полиции.

Суть заявления такая:

«довожу до вашого сведения что ранее судимая и не выполнившая решения суда жительница села Плющевка ОСОБА_12 в даний момент находится на должности специалиста первой категории Плюшевского старостата не имея на то законних оснований, шантажирует жителів села не выдачей гуманитарной продовольственной помощи, незаконно принуждает здавать деньги в размере 50 грн каждый месяц с каждого домовладения за доставку гуманитарного хлеба в с.Плющевка. Полученые от людей деньги нигде не фиксируются согласно закона»

Следующее заявление на ОСОБА_12 :

«самовільно з целью завладения должностью без каких либо на то оснований присвоила себе з 24.02.22 г. должность временно исполняющей должности старосты села Плющевка. Ввела в обман жителів села взяв на себя такие полномочия, заняла рабочее место в Плющевском старостате. Незаконно ставила подписи исполняющей обязаноости старосты села в документах, выдаваемых Плющевским старостатом. Иходя из вишеизложенного, согласно ст.214 КПК Украины просил возбудить уголовное дело не позднее 24 часов внести ведомости в ЕРДР относительно ОСОБА_12 за ст. 353 криминального колекса Украини.

Третье заявление:

«..28.12.22 г. при выдаче в Плющевском старостате гуманитарной помощи от Баштанськой ОВА в виде двух банок сгущеного молока, ввиду личных неприятных отношений ОСОБА_26 меня вычеркнула из списка на получение помощи как категории 60 плюс. И не только меня, и другим людям тоже не выдала гуманитарную помощь тем которым исполнилось 60 лет.

Далее , 16.01. моей семье также было отказано в предоставлении гуманитарной помоши - продовольственного набора себестоимостью 1500 грн. от благостворительного фонда «Деполь Украина». Этот благотворительный фонд раздавал гуманитарную допомогу в каждый двир, продоволственние наборы выдавались всем жителям села.

Также при выдаче гуманитарной помощи в виде 10 кг. муки на каждого члена семьи было отказано.

Все ее отказы сопроводжались ненормативной лексикой и оскорблениями.

В декабре месяце 2022 года через Плющевский стростинский округ нами, а точнее ОСОБА_13 подано заявление для рассмотрение на имя мера Баштанки ОСОБА_33 на получение безплатной древесины для отопления домовладения. ОСОБА_12 , превышая должностные полномочия не направила наши заявления для рассмотрения.

В марте 23 года беспланые дрова раздавались жителям Плющинского старостинского округа. Нам в получении дроб было отказано.

Как позже вияснилось она умышленно не передала наши заявления в Баштанский ОТГ ОСОБА_25. Неправомерные действия ОСОБА_1 причинили мне и моей семье материальный и моральный ущерб.

Наша семья является малозабезпеченной. У меня есть доказательства. Также мы не получаем субсидию и семья военослужашего.»

Вот три заявлени было подано.

Дальще. Что она вытворяет дальше:

В начале 2022 года, в 22 году в ноябре месяце ОСОБА_26 ОСОБА_11 создала групу в соц.сети интернет вайбер « Плющевский стостинский округ». Опубликовала мои конфиденциальные данные. Национальность и место рождения без моего на то разрешения. После чего в мою сторону учасниками групы начали писать оскорбления и унижения, меня и членов моей семи из группы удалила, так как является админом групы.

Также хочу добавить что ОСОБА_12 разжигает межнациональную рознь между жителями села, своими неправомерными действиями нанесла нам моральный ущерб. Группа была роздана для того чтобы оповещать людей о доставке в село гуманитарной допомоги, о воздушной тревоге, об отключении електроенергии или отключении воды.

Далее, уже в 23 году, 3.05 в соц.сети групы «Плющевский старостат» вайбер ОСОБА_11 направила ОСОБА_14 послание которое она скопировала и выставила в интернет «Плющевский старостат». Там были мои фото, мое фото, которое я предоставил ОСОБА_12 , указаны мои национальность и место рождения. После чего учасники групи стали писать в мой адрес оскорбления и унижения мне и моей семи. ОСОБА_15 , которая является жительницей села, на даный момент проживает в с. Воссиятское. Также хочу добавить что ОСОБА_16 разжигает межнациональную рознь среди жителей села своими неправомерными действиями, нанесла мне и моей семье моральный ущерб.

Сегодня, как вы уже знаете я находился в полиции, попросил чтобы мне выдали виписки из ердр по окрытым делам, потому что сроки уже прошли. Но мне этого не дали. Только предоставили мне некоторые документы о том, что по нашим заявлениям дело не было открыто а списано как обращения граждан. Одно было от ОСОБА_18 подписано, другое подписано ОСОБА_30 подписал.

Написано в результате проведенной проверки встановлена видсутнисть складу криминального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 364 КК. Это зловживання владою и службовым становищем. Тобто умисне из користных мотивов чи іншого особистого интереса або интересив третьих осіб використання особою влади або службововго становища, всупереч інтересам служби якщо воно завдало истотной шкоди охраняемым законом правам свободам интресам окремих громадян.

....Дальше я выложу конкретне видео что происходит в Плющевском старостате и что творит от эта небы-то староста (показывает фото ОСОБА_1 ) Ейсть конкретные доказательства, что она не староста, не исполняющая обязанности старосты. Вы услышали что ОСОБА_32 не дал ответа на мой вопрос по этому поводу. В даный момент подсидела она нормального человека, который работал специалист первой категории в сильськой раде, которая имела высшее образование и имела доступ до печати, чтобы можно было заверять доверенности, и другие документы, а тепер нам приходится обращаться или в Писки или ждать пока староста из Писок приедит в наше село и в течении двух часов из 10 ти до 12 ти можна было к нему обратиться. Спрашивается, для чего держать этого человека? Для того чтобы только деньги получать или для того чтобы только она привозила гуманитарку которую доставляется в Баштанский район волонтерами другими.

Также заявляю что с началом войны ОСОБА_19 за счет людей сделала себе третью групу инвалидности и своему мужу тоже третью групу инвалидности сделала. ОСОБА_31 дает ей грамоту за волонтерство, когда все люди собирали продукты, которые отправлялися и в «Бункер» и в больницу для раненых. Зато он выдает, цепляет ей медали…..»

Зобов`язано ОСОБА_2 у строк, не пізніше п`яти календарних днів з дня набрання законної сили рішення суду, спростувати поширену ним інформацію шляхом розміщення на своїй сторінці «ОСОБА_9» у мережі Фейсбук повідомлення наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ: За цією адресою в мережі інтернет Фейсбук було розміщено інформацію відносно ОСОБА_1 , яка визнана судом такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію. Перепрошую та вибачаюсь за порушення честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 за оприлюднення інформації щодо неї» та під спростуванням розмістити текст резолютивної частини рішення суду у даній справі дослівно, без редагування, скорочення та таким же шрифтом, що і спростовувана інформація. Доступ до спростування повинен бути вільний та не повинен вимагати будь-яких паролів, кодів і перебувати на сторінці ОСОБА_2 не менше п`яти днів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн 00 коп в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2146 грн 60 коп. судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач обставини розміщення вказаної інформації у соціальній мережі Фейсбук, а також на власній сторінці не заперечував і повністю визнав, належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності розміщеної інформації суду не надав, поширену відповідачем інформацію викладено доступною для розуміння пересічним громадянином мовою, а її формулювання має не оціночний, а негативно стверджувальний та принизливий характер по відношенню до позивачки. Відтак, суд дійшов до переконання, що поширена відповідачем та оспорювана позивачем інформація є фактичним твердженням та не підпадає під ознаки оціночних суджень, а дані висловлення відповідача виражені у посиланні на відповідні конкретні факти та події. Поширення такої інформації через своє змістовне навантаження завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача, оскільки в ній містяться відомості про події та факти, які не відповідають дійсності, а тому вона є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки, що призвело до завдання моральної шкоди останній.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та повернути до суду першої інстанції для відкриття провадження та ухвалення рішення по суті без сплати судового збору на всіх етапах розгляду.

Апелянт зазначав, що 19 січня 2024 року він звертався з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про захист честі та гідності та ділової репутації, шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, однак ухвалою суду від 11 грудня 2023 року цей позов було залишено без руху, оскільки ним не було сплачено судовий збір. 05 січня 2024 року він подав оновлений позов з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, проте 16 січня 2024 року судом ухвалено повернути вищевказану позовну заяву. ОСОБА_2 вважає, що вимога щодо сплати судового збору є незаконним примусом до викнання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань та перешкоджанням у доступі до правосуддя. Як зазначав апелянт, жодною нормою Конституції України не встановлено, що суд допускає позивача до судочинства після сплати судового збору, а Закон України «Про судови збір» є антиконституційним законом та не підлягає виконанню. Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції та прецендентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі») передбачено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, і має переслідувати законну мету». Також звертає увагу, що в судовому засіданні 24 січня 2024 року суддею було відмовлено у задоволенні його клопотання про долучення до матеріалів справи диску з відеофайлами з його мобільного телефону та про витребування інформації з Баштанського РВП ГУНП Миколаївської області.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. Також звертав увагу, що оспорювана ОСОБА_1 інформація є оціночним судженням, до того ж покладення на нього обов`язку вибачитись перед позивачкою не відповідає вимогам закону.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, також просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно частині першій статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3 Конституції України, статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання поширеної відповідачем стосовно позивачки інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що ця інформація є фактичним твердженням та не підпадає під ознаки оціночних суджень, висловлення відповідача виражені у посиланні на відповідні конкретні факти та події, які не відповідають дійсності, та за своїм змістовним навантаженням завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача, оскільки в ній містяться відомості про події та факти, які не відповідають дійсності та несуть негативно стверджувальний та принизливий характер по відношенню до позивачки.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що у відкритій, загальнодоступній соціальній мережі Фейсбук на особистій сторінці, а також в загальнодоступній інтернет групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» у соціальній мережі Фейсбук розміщував спірні дописи та відео, які стосуються позивачки.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недостовірність поширеної відповідачем стосовно позивачки інформації та що ця інформація є фактичним твердженням, оскільки відповідачем не було поширено інформацію про факт, а оспорювана позивачем інформація по суті є оціночним судженням відповідача, яке, в свою чергу, містить образливі вислови щодо особи позивачки.

З урахуванням обставин справи та контексту всієї поширеної інформації щодо позивачки, поширена інформація не містила безспірних тверджень про достовірні факти, а ґрунтувалася на інформації, що містила оціночні судження і стосувалася критики особи та дій позивачки.

При цьому не можуть бути спростовані думки, які виражені мовними засобами, зокрема, вживанням гіпербол, алегорій, сатири і за формою є брутальними.

Отже, позивачка не довела факт поширення про неї недостовірної інформації, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині визнання інформації недостовірною.

Помилковими також є висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації шляхом зобов`язання ОСОБА_2 розмістити на своїй сторінці у мережі Фейсбук вибачення перед позивачкою за оприлюднення інформації щодо неї.

Так, у пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року№ 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснино, що відповідно до статті 19 Конституції України (254к/96-ВР) правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина першастатті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статях 16,277 ЦК.

Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини у рішеннях від 25 травня 2011 року (заява № 33014/05) у справі «Редакція газети «Правовоє дєло» та Штекель проти України».

При цьому, відсутність підстав для визнання оспорюваної інформації недостовірною виключає необхідність спростування поширеної інформації.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання недостовірною інформації та зобов`язанння спростувати інформацію відповідно до приписів ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні цих вимог.

Разом з тим, оскільки поширена відповідачем інформація містить образливі вирази стосовно позивачки, тобто суб`єктивну думку не про об`єкт, а про суб`єкт, висловлювання у зневажливій, принизливій формі, що принижує честь, гідність і ділову репутацію особи, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на користь ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню моральна шкода.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 728/1144/19, від 13 березня 2024 року у справі №712/10999/22.

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19.

Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала про те, що неправомірні дії ОСОБА_2 завдали їй моральної шкоди, яка підлягає стягненню на її користь. При цьому позивачкою обґрунтовано розмір заявленої нею моральної шкоди, який, на думку позивачки, становить 50 000 грн.

Встановлено, що інформація, яка, на думку позивачки, негативно впливає на її ділову репутацію та підлягає захисту в судовому порядку, не є недостовірною, проте, містить образливі вислови.

Колегія суддів вважає погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачкою доведено поширення відповідачем щодо неї інформації образливого характеру, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію, а тому наявні підстави для відшкодування з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанції, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Визначення розміру моральної шкоди у сумі 10 000 грн відповідає засадам розумності та справедливості. При цьому суд першої інстанції правильно врахував обставини справи та зібрані у справі докази, характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань від поширення щодо неї інформації образливого характеру.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів ОСОБА_2 про його незгоду з прикладеними до апеляційної скарги ухвалами Баштанського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2023 року та від 16 січня 2024 року про залишення без руху, а згодом повернення поданого ним зустрічного позову до ОСОБА_1 про захист честі та гідності та ділової репутації, шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди (справа №468/2779/23), то їх законність і обґрунтованість не може бути переглянута апеляційним судом у межах апеляційного розгляду даної справи. З пояснень ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції слідує, що з апеляційною скаргою на ухвалу суду про повернення йому позовної заяви він не звертався. До того ж колегія суддів зауважує, що викладені обставини не перешкоджають ОСОБА_2 звернутися до суду з окремим позовом.

Також не можуть бути прийняти до уваги посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про долучення до матеріалів справи диску з відеофайлами з його мобільного телефону. Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що ці відеозаписи стосуються неправомірних дій ОСОБА_1 та підтверджують доводи його зустрічного позову. Отже, такий доказ не є належним у справі, що переглядається в апеляційному порядку.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2024 року в частині позовних вимог про визнання недостовірною інформації та зобов`язанння спростувати інформацію - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Рішення в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнутого з відповідача судового збору з 2 146 грн 60 коп. до 1 073 грн 60 коп. (одна тисяча сто сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.В. Локтіонова

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 27 травня 2024 року