"30" травня 2024 р. Справа № 363/2555/24
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

30 травня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), боржник: ДП «ВК «Краснолиманська» (адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, буд. 9; ), на бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул. Степана Бовкуна, буд. 7; ), -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 , боржник: ДП «ВК «Краснолиманська», на бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Дослідивши подану скаргу на бездіяльність державного виконавця, суд приходить до наступних висновків.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20, провадження № 61-15520св20; від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20, провадження № 61-15478св20, від 10 березня 2021 року у справі № 766/17333/20-ц.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 - скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зокрема, про зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 123 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 759/20392/18 зазначено, що виходячи з результату системного аналізу статей 123, 124, 126 ЦПК України із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20) та від 07 липня 2021 року у справі № 127/2-200/2004 (провадження № 61-16384св19).

У постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 914/2265/20 зазначено, що: «Водночас об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 04.02.2022 у справі № 925/308/13-г зазначила, що за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку Суд враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17, від 12.10.2021 у справі № 918/333/13-г».

Зі змісту поданої скарги та додатків до неї вбачається, що 29.03.2024 року ОСОБА_1 направив запит на інформацію електронною поштою до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив протягом п`яти робочих днів надати йому інформацію щодо виконавчого провадження № 73024296 від 12.10.2023 року, яке було відкрито за виконавчим листом № 363/2659/22 про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 00 коп., а саме: перелік всіх вчинених дій та прийнятих рішень. Відповідь на вказаний запит ОСОБА_1 на даний момент часу не отримував, вважає відповідну бездіяльність виконавчої служби протиправною, у зв`язку з чим звертається до суду з відповідною скаргою.

Зі змісту самого запиту вбачається, що ОСОБА_1 просив протягом п`яти робочих днів надати всю інформацію по виконавчому провадженню 73024296 від 12.10.2023 року шляхом направлення відповіді як засобами поштового зв`язку, так і на електронну адресу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що днем, коли ОСОБА_1 повинен був дізнатися про порушення його прав є день ненадання державною виконавчою службою запитуваної інформації на електронну адресу ОСОБА_1 . Зважаючи, що запит на отримання інформації надійшов у п`ятницю 29.03.2024 року, то сплив строку з п`яти робочих днів, наданих ОСОБА_1 на надання відповіді на запит, припадає на 01.04.2024 року. Таким чином, дізнатися про порушення своїх прав ОСОБА_1 повинен був 01.04.2024 року, коли не отримав у цей день відповіді на запит на свою електронну адресу.

У той же час, скарга на бездіяльність державного виконавця надійшла до суду 29.05.2024 року, тобто з порушенням десятиденного строку для подання скарги, встановленого ч. 1 ст. 449 ЦПК України. У той же час, у своїй скарзі ОСОБА_1 не наводить жодних причин пропуску строку для подання скарги, не обґрунтовує їх поважність та не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку. Окремого клопотання про поновлення пропущених процесуальних строків ОСОБА_1 також не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відтак, ОСОБА_1 в разі необхідності має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку для звернення до суду, вказавши, чим підтверджується поважність причини пропуску такого строку.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 - сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Разом з тим, з поданої скарги вбачається, що ОСОБА_1 неправильно визначено процесуальний статус учасників даного провадження, зокрема, орган виконавчої служби визначено в якості відповідача, що є процесуальною формою учасника позовного провадження, ДП «ВК «Краснолиманська» замість заінтересованої особи визначено боржником, а також як учасника справи не зазначено конкретну посадову особу державної виконавчої служби, бездіяльність якої оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно усунути вищезазначені недоліки поданої скарги на бездіяльність державного виконавця, надавши належним чином оформлену скаргу з правильним визначенням процесуального статусу учасників провадження та зазначенням конкретної посадової особи органу виконавчої служби, бездіяльність якої оскаржується, а також надавши клопотання про поновлення строку для подання скарги, у якому необхідно вказати причини пропуску строку для подання скарги, обґрунтувати поважність вказаних причин та надати документальне підтвердження їх існування. У разі не усунення недоліків скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 175, 177, 185, 447 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , боржник: ДП «ВК «Краснолиманська», на бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали про залишення скарги без руху.

У разі не усунення недоліків скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Рукас