Дата документу 04.12.2024 Справа № 335/2136/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2136/24 Головуючий у 1-й інстанції: Макаров В.О.
Провадження № 22-ц/807/2141/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім, позивачки, спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його сини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спадкоємці першої черги за законом звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. з заявою про прийняття спадщини за законом за померлим чоловіком та батьком, про що свідчить копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2024 року №27/02-31.

Сини спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовились від своєї частки у спадковому майні на користь позивачки. Відповідні заяви містяться в матеріалах спадкової справи.

Покійний чоловік позивачки був пенсіонером і ветераном Міністерства внутрішніх справ України, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ, відповідач) та отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року по справі №280/628/11 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати пенсію з 01 квітня 2019 року ОСОБА_4 , на підставі довідки Головного управління ДСНС України в Запорізькій області про розмір грошового забезпечення з урахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 6570,00 грн; надбавка за вислугу років 50% - 4025,00 грн; надбавка за ОПС 50% - 6037,50 грн; премія 20% - 1314,00 грн; надбавка за таємність 10% - 657,00 грн.

За даним судовим рішенням сформувалась доплата в сумі 113232,99 грн, що підтверджується відповідною відповіддю на звернення позивачки від 19 вересня 2023 року №15311-14432/Р-02/8-0800/23. Дану суму недоотриманих пенсійних виплат за життя ОСОБА_4 не отримав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року по справі №280/12369/21 було зобов`язано його адміністративний позов до ГУ ПФУ та, зокрема, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок з 02 червня 2021 року та виплату пенсії ОСОБА_4 , призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

За даним судовим рішенням сформувалась доплата в сумі 16137,05 грн, що підтверджується відповіддю відповідача на звернення позивачки від 19 вересня 2023 року №15311-14432/Р-02/8-0800/23. Дану суму недоотриманих пенсійних виплат за життя ОСОБА_4 не отримав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року по справі №280/984/23 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати, виплатити з 01 липня 2021 року ОСОБА_4 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року за №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб з урахуванням раніше виплачених сум.

За даним судовим рішенням сформувалась доплата в сумі 47758,64 грн, що підтверджується відповіддю на звернення позивачки від 19 вересня 2023 року №15311-14432/Р-02/8-0800/23. Дану суму недоотриманих пенсійних виплат за життя ОСОБА_4 також не отримав.

Усього, заборгованість відповідача перед спадкодавцем становить 177128,68 грн.

Як зазначено у абз. 3 листа-відповіді відповідача від 19 вересня 2023 року №15311-14432/Р-02/8-0800/23 на письмове звернення позивачки, на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_4 за життя було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого на пенсійній справі сформувалася доплата по справах: №280/628/21 у розмірі 113232,99 грн, №280/12369/21 у розмірі 16137,05 грн, №280/984/23 у розмірі 47758,64 грн. В даній відповіді зазначено, що вказана сума заборгованості ОСОБА_4 не виплачена. Також, у відповіді вказано, що визначення права позивачка на отримання сум заборгованості з Державного бюджету після смерті ОСОБА_4 може бути вирішено виключно у судовому порядку.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. зверталась з відповідним запитом до відповідача, але їй було відмовлено, посилаючись на ст. 61 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не залежать від осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману суму пенсії у розмірі 177128,68 грн, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4

15 лютого 2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Звертається увага суду на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

Станом на дату перерахунку пенсії на підставі судових рішень спадкодавець був ще живий, про що зазначено у листі-відповіді відповідача на звернення позивачки, помер він, як вже зазначалося вище, 08 серпня 2023 року. У відповідача було достатньо часу, щоб виплатити йому дану заборгованість за життя. Тобто, нарахована ОСОБА_4 заборгованість по пенсійних виплатах у розмірі 177128,68 грн була не отримана за ним за вини Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень, статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на моменти своєї смерті, але не отримала їх з вини відповідача.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на її користь недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , у розмірі 177128,68 грн, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , у розмірі 177 128,68 грн, судового збору у розмірі 1771,28 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 14 500 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що суми пенсій пенсіонерові з числа військовослужбовців, які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, тому відсутні підстави для стягнення цих недоотриманих сум у порядку спадкування. Суд надав перевагу положень Цивільного Кодексу України, законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки померлий отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262 (Закон №2262) та саме норми цього Закону мають застосуватися до правовідносин, які виникають з приводу пенсії ОСОБА_4 .. Також зазначає, що стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 500 грн є не підтвердженим та неспівмірним у порівнянні із категорією та складністю справи та задоволенню не підлягає.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 , адвокат Трифонов А.В. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою апеляційного суду про доставку судової повістки про виклик до суду в його електронний кабінет (т. 1 а.с.254) до апеляційного суду не з`явився. На адресу апеляційного суду від останнього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити (т.2 а.с.29-37).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 .. Позивачка є спадкоємицею ОСОБА_4 (спадкова справа № 31/2023, заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г.), інші спадкоємці відмовились від спадщини на користь позивачки. Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що членам сім`ї спадкодавця передаються (або включаються до складу спадщини у разі відсутності членів сім`ї) ті суми соціальних виплат, які належали спадкодавцю за життя, проте, не були одержані ним. Розмір невиплаченої пенсії, яка належить спадкодавцю за життя становить 177 128,68 грн, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у порядку спадкування за законом без будь-яких обмежень.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09 серпня 2023 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (а.с.127).

За життя ОСОБА_2 було ініційовано три судові провадження щодо захисту його прав шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо здійснення перерахування йому пенсії.

Так відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі №280/984/23 позовну заяву ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_4 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовної заяви відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.84-89). Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повернуто скаржнику (а.с.90-91).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі №280/628/21 позовні вимоги ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_4 протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати пенсію з 01 квітня 2019 року позивачу, на підставі довідки Головного управління ДСНС України в Запорізькій області про розмір грошового забезпечення з урахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 6 570 грн; оклад за військовим званням (спеціальним) званням полковник 1480 грн; надбавки за вислугу років 50% - 4025 грн; надбавка за ОПС 50% - 6037,50 грн; премія 20% - 1314 грн; надбавка за таємність 10% - 657 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щдо стягнення судового збору (а.с.93-100).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі №280/12369/21 позовні вимоги ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_4 під час перерахунку та виплати пенсії з 76% до 70 % грошового забезпечення протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок з 02 червня 2021 року та виплату пенсії ОСОБА_4 , призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 76% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум. Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.101-107).

Згідно матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №3/2023, спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є дружина тобто позивач ОСОБА_1 та його сини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.126-164).

Сини спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовились від своєї частки у спадковому майні на користь позивачки. Відповідні заяви від 14 вересня 2023 року містяться в матеріалах спадкової справи (а.с.136 зворот,141) .

Відповідно до заяви від 21 серпня 2023 року, ОСОБА_1 звернулася до Головного пенсійного фонду України в Запорізькій області про виплату їй недоотриману за життя її чоловіком ОСОБА_4 суму пенсії (заборгованість за рішенням суду). Також просила надати їй розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії, яка належить ОСОБА_4 на підставі рішень Запорізького окружного адміністративного суду у справах № 280/628/21, 280/12369/21, 280/984/23 (т. 1 а.с.19-20).

Відповідно до листа Головного пенсійного фонду України в Запорізькій області, адресованого ОСОБА_1 від 19 вересня 2023 року, останній було відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки адресатом не додано до звернення копії свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.21).

ОСОБА_1 14 вересня 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У заяві спадкоємиці спадщиною була зазначена невиплачена сума пенсії, на яку вона і просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом (т. 1 а.с.126 зворот).

01 листопада 2023 року за вих. №190/02-14 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. був направлений запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про наявність невиплаченої пенсії померлого ОСОБА_4 (т.1 а.с.162 зворот).

На вищезазначений запит Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01 грудня 2023 року надано відповідь, що у відповідності до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім» належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (т. 1 а.с.12,163).

Відповідно до постанови від 15 лютого 2024 року за вих. № 27/02-31, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г., врахувавши вищезазначений лист головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01 грудня 2023 року, відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на недоотриману пенсію, оскільки відповідно до норм чинного законодавства, видача такого Свідоцтва є неможлива (т. 1 а.с.164).

Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 вересня 2023 року №15311-14432/Р-02/8-0800/23 вбачається, що на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_4 за життя було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого на пенсійній справі сформувалася доплата по справах: №280/628/21 у розмірі 113232,99 грн, №280/12369/21 у розмірі 16137,05 грн, №280/984/23 у розмірі 47758,64 грн. За життя зазначені суми заборгованості ОСОБА_4 не виплачено. Питання щодо права ОСОБА_1 на отримання сум заборгованості з Державного бюджету, після смерті ОСОБА_4 , може бути вирішено виключно у судовому порядку (а.с.21).

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Разом з тим, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених приписів статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також подібних за змістом приписів статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Приписи частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У статті 1227 ЦК встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та недотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)).

Право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)).

Право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

У справі, що переглядається встановлено, що ОСОБА_4 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 вересня 2023 року №15311-14432/Р-02/8-0800/23 адресованому ОСОБА_1 вбачається, що на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_4 за життя було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого на пенсійній справі сформувалася доплата по справах: №280/628/21 у розмірі 113232,99 грн, №280/12369/21 у розмірі 16137,05 грн, №280/984/23 у розмірі 47758,64 грн. За життя зазначені суми заборгованості ОСОБА_4 не виплачено. Питання щодо права ОСОБА_1 на отримання сум заборгованості з Державного бюджету, після смерті ОСОБА_4 , може бути вирішено виключно у судовому порядку (а.с.21).

Відповідно до постанови від 15 лютого 2024 року за вих. № 27/02-31, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г., врахувавши вищезазначений лист головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01 грудня 2023 року, відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на недоотриману пенсію, оскільки відповідно до норм чинного законодавства, видача такого Свідоцтва є неможлива

Відповідач не доводив, що нараховані суми пенсії не були виплачені з вини ОСОБА_4 .

Враховуючи ту обставину, що відповідач визнає, що по особовому рахунку ОСОБА_4 обліковується загальний борг з нарахованої та невиплаченої пенсії у загальному розмірі 177128, 68 грн, яка була за життя перерахована на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду по справах №280/628/21 у розмірі 113232,99 грн, №280/12369/21 у розмірі 16137,05 грн, №280/984/23 у розмірі 47758,64 грн та не виплачена ОСОБА_4 , суд першої інстанції, враховуючи стандарти доказування у цивільній справі, баланс прав та інтересів сторін спору, дійшов обгрунтованого висновку, що розмір загального боргу у сумі 177128, 68 грн з нарахованої та невиплаченої пенсії підлягає стягненню на користь позивачки .

Щодо вирішення питання судових витрат на правову допомогу у суді першої інстанції слід зазначити наступне.

Згідно із частиною першою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачкою документально доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 14500 грн . Надано попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: вивчення правовідносин, надання консультацій з питань цивільного та цивільного процесуального законодавства кількість годин 2 години, вартість однієї години 1000 грн, всього 2000 грн, складання позовної заяв кількість годин 3 години вартість однієї години 1500 грн, всього вартість 4500 грн, участь представника у справі 8000 грн. Матеріали справи містять ордер

на надання правничої допомоги від 26 лютого 2024 року № 1142517, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 24 від 21 серпня 2023 року; квитанцію б/н від 27 грудня 2023 року на загальну суму 10 000 грн; договір № 24 про надання правничої допомоги від 26 лютого 2024 року, акт здачі-приймання наданих послуг від 26 лютого 2024 року

Згідно з пунктом 3.1 договору за правничу допомогу, передбачену в пункті 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі визначеному додатком № 1 цього договору. Відповідно до додатку № 1 цього договору розрахунок вартості однієї години надання послуг 30% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання передачі наданих послуг. Розрахунок вартості одного документа 30% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг. Розрахунок вартості однієї години надання послуг -70% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акта приймання передачі наданих послуг.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що вимога щодо відшкодування витрат на правничу допомогу документально не підтверджена, не співмірна, що є підставою для відмови у її задоволення.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/0215/15-ц ( провадження № 14-382 цс19) вказала, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Представником відповідача не доведено завищення заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення витрат на правничу допомогу стягнутих судом першої інстанції з відповідача на користь позивача.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 06 грудня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткова І.В.