Провадження №2/369/382/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області .Волчко А.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/15492/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, орган опіки та піклування Голосіївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини і встановлення порядку і способу спілкування з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою батька, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/15492/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, орган опіки та піклування Голосіївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини і встановлення порядку і способу спілкування з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою батька.

01.05.2024 року до канцелярії суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: визначення місця і часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_4 з її матір`ю ОСОБА_1 за її місцем шляхом визначення місця і часу спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_4 з її матір`ю - ОСОБА_1 за місцем проживання матері та в інших місцях рекреаційно-оздоровчого характеру без присутності батька до винесення судом рішення, а саме: з «01» травня 2024 року по «31» травня 2024 року, з «15» червня 2024 року по «15» липня 2024 року, з «01» серпня 2024 року по «31» серпня 2024 року, з «15» жовтня 2024 року по «15» листопада 2024 року, з «20» грудня 2024 року по «20» січня 2025 року, з «15» лютого 2025 року по «15» березня 2025 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/15492/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, орган опіки та піклування Голосіївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини і встановлення порядку і способу спілкування з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою батька.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2021 року у справі № 369/15492/21 в порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії спрямовані на зміну місця проживання дитини ОСОБА_4 фактичне місце проживання якої знаходиться за адресою батька: АДРЕСА_1 , до ухвалення рішення у справі за позовом про визначення місця проживання дитини, про визначення порядку та способу спілкування з дитиною.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №369 від 11 серпня 2023 року «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 », було затверджено Висновок органу опіки та піклування. Даним розпорядженням встановлено наступний графік участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої. ОСОБА_4 , 2018 року народження:

« ОСОБА_1 попереджає батька дитини ОСОБА_2 , про дату свого приїзду засобами телефонного зв`язку за два дні до приїзду в м. Київ;

У період перебування у місті Києві:

- щоп`ятниці, мати ОСОБА_1 , забирає малолітню ОСОБА_4 з дитячого садочку/місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та повертає в понеділок до дитячого садочку або за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 :

- тиждень спільного відпочинку на території України влітку з 14.08.2023. матір повідомляє батька про місце відпочинку не пізніше, ніж за два дні;

- можливість привітати свою доньку з днем народження 13.08.2023 з 10.00 до 12:00 (якщо в цей час вона перебуватиме в садочку, або за місцем проживання, з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ).

- тиждень спільного відпочинку на території України в жовтні з 07.10.2023 по 14.10.2023). матір повідомляє батька про місце відпочинку не пізніше, ніж за два дні.

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в частині прийняття Ропорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 ». та про визнання протиправним та скасування Ропорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року по справі №320/28307/23 визнано протиправними дії Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в частині прийняття Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 ». Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року по справі № 320/28307/23 Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 р. скасовано. Провадження у справі №320/28307/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження закрито.

Даною Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду роз`яснено позивачу, що враховуючи суб`єктний складу учасників спору, розгляд цієї справи віднесено до компетенції місцевого загального суду і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Шостого апеляційного адіністративного суду від 29 січня 2024 року по № 320/28307/23 від 29 задоволено заяву гр. ОСОБА_2 про направлення справи № 320/28307/23 за встановленою підсуднісю. Направлено справу № 320/28307/23 за позовом гр. ОСОБА_2 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження для розгляду за встановленою юрисдикцією до Голосіївського районного суду міста Києва.

06.03.2024 року в порядку забезпечення позову у справі №320/28307/23, яка розглядається у Голосіївському районному суді міста Києва зупинено виконання Розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 » до набрання законної сили рішенням у справі №320/28307/23.

В період з 17.01.2024 року до 06.03.2023 року Розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 » було обов`язкове для виконання, але ОСОБА_2 Розпорядження не виконував та обмежив спілкування дитини з матір`ю.

Отже, зловживаючи Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2021 року у справі № 369/15492/21 гр. ОСОБА_2 перешкоджає спілкуванню дитини з матір`ю та не дозволяє ОСОБА_1 проводити час з донькою у той спосіб, у який вона, як мама вважає за необхідне з метою забезпечення нормального розвитку її доньки.

Налагодити відносини з батьком дитини для досягнення належного спільного виховання дитини та знаходження спільних мирних шляхів вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування батьків є неможливим з огляду на те, що гр. ОСОБА_2 взагалі не дозволяє дитині вийти з її матір`ю за територію свого будинку.

Отже, зловживання батьком дитини - ОСОБА_5 . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області про забезпечення позову від 03.12.2021 р. у справі №369/15492/21 призвело до того, що малолітня дитина ОСОБА_4 , 2018 р.н., обмежена у спілкуванні з матір`ю, що порушує право дитини на виховання та спілкування з обома батьками.

ОСОБА_1 неодноразово звертала увагу суду, що навіть у самій ухвалі Києво- Святошинського районного суду від 03.12.2021 року по справі №369/15492/21 суд застосував практику ЄСПЛ у аналогічних справах та звернув увагу на сприяння забезпеченню емоційного контакту малолітньої дитини її батьками протягом можливого тривалого судового розгляду справи про визначення місця проживання малолітньої дитини : «Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

Враховуючи, що судовий процес щодо вирішення справи № 369/15492/21 у Києво-Святошинському районному суді Київської області триває понад два роки та може тривати ще не один місяць, позбавлення дитини нормального спілкування з матір`ю може призвести до втрати емоційного контакту дитини з матір`ю.

Вважає за необхідне звернути увагу суду що під впливом гр. ОСОБА_2 донька втрачає бажання спілкуватися з рідною матір`ю, тому зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Як доказ надає Висновок експерта №390 від 17 квітня 2024 року, в якому експертом зазначено, що «відсутність спілкування з матір`ю протягом останніх трьох місяців сформувало у дитини переконання, що наразі «в неї немає мами», що є психотравмувальним для розвитку та психоемоційного стану дитини такого віку»

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява представника позивача за зустрічним позовом про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями п. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №754/4437/18, провадження № 61-47464св18).

Під час оцінки доводів заяв сторін про забезпечення позову суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства».

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansenv. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Відповідно до статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до приписів статей 141, 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1- 3 статті 157 СК України).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач обмежує її спілкування з донькою і таким чином втрачається її зв`язок із дитиною, що вирішення судового спору про визначення місця проживання дитини по суті з урахуванням складності справи має тривалий характер, унаслідок чого невжиття заходів із забезпечення позову може ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, оскільки протягом тривалого часу розгляду справи через обмеження батьком у спілкуванні дитини з матір`ю дитина втрачає контакт з матір`ю, що відобразиться на її психоемоційному стані, мати позбавлена можливості участі у вихованні дитини.

Вирішуючи заяву позивачки про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2021 року у справі № 369/15492/21 в порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії спрямовані на зміну місця проживання дитини ОСОБА_4 фактичне місце проживання якої знаходиться за адресою батька: АДРЕСА_1 , до ухвалення рішення у справі за позовом про визначення місця проживання дитини, про визначення порядку та способу спілкування з дитиною.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №369 від 11 серпня 2023 року «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 », було затверджено Висновок органу опіки та піклування. Даним розпорядженням встановлено наступний графік участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої. ОСОБА_4 , 2018 року народження:

« ОСОБА_1 попереджає батька дитини ОСОБА_2 , про дату свого приїзду засобами телефонного зв`язку за два дні до приїзду в м. Київ;

У період перебування у місті Києві:

- щоп`ятниці, мати ОСОБА_1 , забирає малолітню ОСОБА_4 з дитячого садочку/місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та повертає в понеділок до дитячого садочку або за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 :

- тиждень спільного відпочинку на території України влітку з 14.08.2023. матір повідомляє батька про місце відпочинку не пізніше, ніж за два дні;

- можливість привітати свою доньку з днем народження 13.08.2023 з 10.00 до 12:00 (якщо в цей час вона перебуватиме в садочку, або за місцем проживання, з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ).

- тиждень спільного відпочинку на території України в жовтні з 07.10.2023 по 14.10.2023). матір повідомляє батька про місце відпочинку не пізніше, ніж за два дні.

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в частині прийняття Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 ». та про визнання протиправним та скасування Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року по справі №320/28307/23 визнано протиправними дії Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в частині прийняття Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 ». Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 року №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року по справі № 320/28307/23 Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 р. скасовано. Провадження у справі №320/28307/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження закрито.

Даною Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду роз`яснено позивачу, що враховуючи суб`єктний складу учасників спору, розгляд цієї справи віднесено до компетенції місцевого загального суду і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року по № 320/28307/23 від 29 задоволено заяву гр. ОСОБА_2 про направлення справи № 320/28307/23 за встановленою підсуднісю. Направлено справу № 320/28307/23 за позовом гр. ОСОБА_2 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження для розгляду за встановленою юрисдикцією до Голосіївського районного суду міста Києва.

06.03.2024 року в порядку забезпечення позову у справі №320/28307/23, яка розглядається у Голосіївському районному суді міста Києва зупинено виконання Розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 11.08.2023 №369 «Про порядок зустрічей з ОСОБА_4 » до набрання законної сили рішенням у справі №320/28307/23.

Порівнявши, негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову (зобов`язання відповідача надавати можливість побачення матері) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрату емоційного зв`язку між матір`ю і дитиною внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу), з урахуванням законного інтересу, за захистом яких заявниця звернулася до суду, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивачка в частині зобов`язання відповідача надати дитину для спілкування без присутності батька, є співмірними в цілому із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання щодо присутності матері в життя дитини навіть під час вирішення справи в суді, суд керується наступним.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Враховуючи принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання матері брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитино, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково.

Ураховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково шляхом визначення місця і часу спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_4 з її матір`ю - ОСОБА_1 за місцем проживання матері та в місцях рекреаційно-оздоровчого характеру без присутності батька до винесення судом рішення, а саме: з з 15 червня 2024 року по 30 червня 2024 року, з 01 серпня 2024 року по 16 серпня 2024 року, з 15 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, з 20 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року, з 15 лютого 2025 року по 02 березня 2025 року, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили. з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 13, 81, 151-153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 369/15492/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, орган опіки та піклування Голосіївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини і встановлення порядку і способу спілкування з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою батька - задовольнити частково.

Забезпечити зустрічний позов ОСОБА_1 шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 за місцем проживання матері та в місцях рекреаційно-оздоровчого характеру без присутності батька до винесення судом рішення, а саме: з 15 червня 2024 року по 30 червня 2024 року, з 01 серпня 2024 року по 16 серпня 2024 року, з 15 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, з 20 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року, з 15 лютого 2025 року по 02 березня 2025 року, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили.

Зобов`язати батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передавати малолітню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 в періоди визначеного судом часу спілкування.

У решті заяви відмовити.

Інформація про сторін:

Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя Андрій ВОЛЧКО