КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7204/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.06.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір №793020879.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору фактору № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №152 від 21.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №793020879.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 87890,00 грн, з яких: 22000,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 65890,00 грн - сума заборгованості по відсоткам.

А також, 19.07.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу» було укладено кредитний договір №/448943. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 8400,00 грн, з яких: 2100,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 6300,00 грн - сума заборгованості по відсоткам.

Позикодавці свої зобов`язання за договорами виконали в повному обсязі, а відповідач кредити та відсотки за кредитами не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №/448943 від 19.07.2021 в розмірі 8400,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 244,24 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 17 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором № 793020879 від 19.06.2021 та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що апелянт вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права та процесуального права, а рішення винесене без з`ясування фактичних обставин справи.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №793020879 від 19.06.2021 року.

Зауважує, що сторони цим договором досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржників, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення, що відповідач не спростував.

Звертає увагу суду, що суд першої інстанції при винесенні рішення, без надання оцінки доказів посилався на те, що підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 793020879 від 19.06.2021 є відсутність договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстру боржників (прав вимоги) до нього, ненадання якого не доводить відповідного відступлення права вимоги.

Вказує, що в даному випадку правочином, який доводить дійсність відступлення права вимоги є договір факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, який підтверджує факт відступлення права вимоги за кредитним договором № 793020879 від. 19.06.2021 року, що в свою чергу надає право ТОВ «ФК «ЄАПБ» звертатись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача, у встановлений апеляційним судом строк, не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 793020879 від 19.06.2021, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 20.10.2022 позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому позивач не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 19.06.2021 року між останньою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №/448943 від 19.07.2021, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем доведено право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за цим кредитним договором.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Встановлено, що 19.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір №793020879 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 22000,00 грн, строком на 30 днів (а.с. 8-10).

Позивач стверджує, що відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» переходить право грошової вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги.

Відповідно до додаткової угоди № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 11-13). Однак, в матеріалах справи відсутній сам договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстр права вимоги за 28.11.2018 рік, де ОСОБА_1 зазначена як боржник, а отже до ТОВ «Таліон Плюс» не перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7930208 від 19.06.2021 року.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги (а.с.14-15).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 87890,00 грн, з яких: 22000,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 65890,00 грн - сума заборгованості по відсоткам (а.с.16).

Отже судом першої інстанції вірно встановлено відсутність належних та допустимих доказів щодо переходу права вимоги за кредитним договором від 19.06.2021 року, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допопомга» до ТОВ «Таліон Плюс»

Встановлено, що 19.07.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу» було укладено кредитний договір №/448943 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 2100,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 17.08.2021 року (а.с. 22).

19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір Факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги (а.с. 25-27).

Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №/448943 до відповідача в сумі 8400,00 грн, з яких: 2100,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 6300,00 грн - сума заборгованості по відсоткам (а.с. 28).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів за кредитним договором між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу» не оскаржується сторонами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 20.10.2022 позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому позивач не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 19.06.2021 між останньою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Доводи апеляційної скарги про те, що правочином, який доводить дійсність відступлення права вимоги є договір факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, який підтверджує факт відступлення права вимоги за кредитним договором № 793020879 від 19.06.2021 року, що в свою чергу надає право ТОВ «ФК «ЄАПБ» звертатись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №793020879 від 19.06.2021, а отже ТОВ «Таліон Плюс» не могло передати право вимоги за відповідним договором факторингу №20102022 від 20.10.2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ». В матеріалах справи відсутній доказ - витяг з реєстру боржників до договору факторингу за 2018 рік.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 793020879 від 19.06.2021 та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ст.ст. 1077,1078 ЦК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «14» березня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник