РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря судового засідання - Марценюк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтуванні поданої позовної заяви зазначивши, що 03 лютого 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № .

Позикодавець свої зобов`язання відповідно до умов договору позики виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14 000,00 гривень, Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив.

Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 65 800,00 гривень: 14 000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 51 800,00 гривень заборгованість за процентами.

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 65 800,00 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника, щодо заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК Українив становлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 03.02.2024 між ТОВ «Іннова фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. строком на 30 днів (п.1.2) зі сплатою дисконтної (зниженої) процентної ставки 1,99 % на день.

Кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Виконання кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 14 000,00 грн. відповідачеві підтверджується відповідною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» № 7/6151 від 07.10.2024 року.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість яка становить 65 800,00 грн., з яких 14 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 51 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами договору позики, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики № від 03.02.2024 за основною сумою боргу в розмірі 14 000,00 грн., обґрунтованими.

Разом з тим, щодо позовних вимог ТОВ «Іннова Фінанс» в частині стягнення відсотків за договором позики суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Згідно п. 1.2 договору позики № від 03.02.2024 строк позики (строк дії договору) становить 30 днів.

Згідно п. 1.1.4 процентна ставка складає 1,99% на день.

Окрім того, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17.

З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався.

Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст. 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором за період після спливу 30 днів користування кредитом задоволенню не підлягають.

За таких обставин, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору.

Згідно умов кредитного договору № від 03.02.2024 строк Позики (строк дії Договору) становить 30 днів.

У відповідності до п.1.5. Договору у випадку користування Позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 1.99% на перераховуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Поза акційна (Базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми Позики за кожен день користування Позикою з першого дня дії Договору.

Відповідно до графіку розрахунків, через 30 днів настав термін повернення позики у розмірі 14 000,00 грн. та процентів нарахованих за 30 днів у розмірі 8 358,00грн., які і підлягають стягненню.

Також суд зазначає, що розмір суми позики складає лише 14 000,00 грн., тоді як нарахованих відсотків 51 800,00 грн., що є непропорційно великою сумою компенсації, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов.

Виходячи з викладеного, з відповідача на користь ТОВ «Іннова Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № від 03.02.2024 у розмірі 22 358,00 грн. з яких: 14 000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 358,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 823,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» () заборгованість за кредитним договором № від 03.02.2024 року у сумі 22 358 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 823 (вісімсот двадцять три) гривні 10 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук