Справа № 466/4892/23
Провадження № 2/466/346/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Степанюк Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів,

у с т а н о в и в:

позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з солідарно з відповідачів на її користь суму основного боргу в розмірі 65000 доларів США, 1284660 грн пені, а також сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у листопаді 2021 року між її матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено три договори позики, а саме: №11/04 від 04.11.2021 року, №11/18 від 18.11.2021 року та №11/29 від 29.11.2021 року, відповідно до яких ОСОБА_4 отримав у позику грошові кошти на загальну суму 50000 доларів США.

Також 08.11.2021 року між її матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено Договір позики №11/08, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала позику на суму 15000 доларів США. Договори позики передбачали термін повернення коштів до 31.12.2021 року, у випадку протермінування повернення коштів передбачена пеня в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки.

Проте, відповідачами кошти у строк до 31.12.2021 року не повернуті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері.

У зв`язку із невиконання умов договорів позики відповідачами, позивач змушена звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 зазначив, що він перебував із ОСОБА_6 у приязних відносинах, нею дійсно було передано йому кошти на загальну суму 50000 доларів США, про що він писав розписку, про укладання жодних договорів він не пригадує, також між ними не було домовленості про сплату будь-яких відсотків за користування коштами. Також ствердив, що частину коштів в сумі 26000 доларів США ним було повернуто ОСОБА_6 . Щодо нарахування пені 1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення зазначив, що така вимога безпідставна, оскільки така умова договору на його думку є неприпустимою та нереальною.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити покликаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також зазначила, що матірю позивача було передано відповідачам кошти у позику на загальну суму 65000 доларів США. Відповідачі зобов`язувалися повернути кошти до 31.12.2021 року, однак станом на день звернення до суду кошти не повернуті. ОСОБА_6 померла, її спадкоємцем є донька ОСОБА_3 . А тому вважає позовні вимоги підставними та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив відмовити у задоволенні позову покликаючись на аргументи, викладені відзиві на позовну заяву. Також зазначив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є подружжям, проте жодних згод на укладання договорів позики один одному не давали, що, на думку адвоката, свідчить про невстановлення факту обізнаності відповідачів про укладення договорів та сумнівним є взагалі факт про те, що такі договори укладалися. Також зазначив, що позивач немає права вимоги заборгованості за розписками відповідачів, оскільки у Свідоцтві про право на спадщину чітко зазначено майно, яке вона успадкувала після смерті матері, про кошти в ньому не йдеться. Щодо вимоги про стягнення пені категорично таку заперечив покликаючись на те, що умови договорів є несправедливими, розмір пені несправедливо завищений та не ґрунтується на вимогах закону.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення у зв`язку із наступним.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено Договір позики №11/04 від 04.11.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передала ОСОБА_4 у позику 20000 доларів США. ОСОБА_4 зобов`язувався у термін до 31.12.2021 року повернути вказану суму ОСОБА_6 . Факт отримання коштів ОСОБА_4 стверджується розпискою від 04.11.2021 року.

18.11.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено Договір позики №11/18 від 18.11.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передала ОСОБА_4 у позику 10000 доларів США. ОСОБА_4 зобов`язувався у термін до 31.12.2021 року повернути вказану суму ОСОБА_6 . Факт отримання коштів ОСОБА_4 стверджується розпискою від 18.11.2021 року.

29.11.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено Договір позики №11/29 від 29.11.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передала ОСОБА_4 у позику 20000 доларів США. ОСОБА_4 зобов`язувався у термін до 31.12.2021 року повернути вказану суму ОСОБА_6 . Факт отримання коштів ОСОБА_4 стверджується розпискою від 29.11.2021 року.

08.11.2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено Договір позики №11/08 від 08.11.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 у позику 15000 доларів США. ОСОБА_5 зобов`язувалася у термін до 31.12.2021 року повернути вказану суму ОСОБА_6 . Факт отримання коштів ОСОБА_5 стверджується розпискою від 08.11.2021 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушено пункти 1.2 вищевказаних договорів та в строк до 31.12.2021 року кошти ОСОБА_6 не повернуто.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що стверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 26.04.2022 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину, виданим 07.04.2023 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О.Я. спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_3 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 фактично набула право вимоги заборгованості за договорами позики, укладеними між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки борг відповідачів перед померлою ОСОБА_6 існував в натурі, а, в силу закону, до ОСОБА_3 перейшли всі права та обов`язки померлої матері. Відтак, суд не бере до уваги покликання представника відповідача про те, що ОСОБА_3 є неналежною стороною договорів позики та не наділена правом вимоги з відповідачів заборгованості за такими договорами.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_6 договори позики укладалися із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 окремо, то і стягувати заборгованість за вказаними договорами слід не солідарно з відповідачів, а окремо з кожного із ним із врахуванням суми позики кожного.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 коштів в розмірі 50000 доларів США та з ОСОБА_5 коштів в розмірі 15000 доларів США підлягають до задоволення в повному обсязі.

У разі отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку саму суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику, що передбачено ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц та у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.

Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про стягнення пені в розмірі 1% від простроченої суми суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, згідно із нормою ст..1050 ЦК України, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1.2 вищевказаних договорів позики у випадку протермінування повернення суми позики договорами позики передбачено сплату пені в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Право на нарахування пені за договорами позики виникло 01 січня 2022 року.

Статтею 258 ЦК України встановлено позовну давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.З пп.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до положень якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який не припинено і на день ухвалення рішення.

У зв`язку із вищенаведеним встановлений ст.528 ЦК України строк позовної давності на стягнення пені по договорах позики не був пропущений, такий строк вважається продовженим на строк дії в Україні воєнного стану.

Таким чином, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов`язань за період з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року відповідно до умов договорів позики № 11/04 від 04.11.2021 року, №11/18 від 18.11.2021 року та 11/29 від 29.11.2021 року з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_3 976341,60 грн пені, а також у зв`язку із невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов`язань за період з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року за Договором позики №11/08 від 08.11 2021 року, з ОСОБА_5 слід стягнути на користь ОСОБА_3 308318,40 грн пені.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід також стягнути судовий збір у відповідності до пропорційності задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, що станом на день ухвалення рішення становить 1982500 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч) гривень заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що станом на день ухвалення рішення становить 594750 (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 976341 (дев`ятсот сімдесят шість тисяч триста сорок одну) грн 60 коп пені.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 308318 (триста вісім тисяч триста вісімнадцять) грн. 40 коп пені.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 825, 81 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 247, 79 грн судового збору, сплаченого при подачу позову до суду.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя О. І. Баєва