Справа № 308/5796/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 травня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шумило Н.Б.,

з участю секретаря судових засідань Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50%від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що 29 жовтня 2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №381. Від даного шлюбу у сторін народилася спільна донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З моменту укладання шлюбу, подружжя жило звичайним життям, і виховувало спільну доньку. Проте, вже майже рік, як сторони припинили спільне проживання, оскільки між сторонами почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до втрати любові один до одного і як наслідок звернення до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2024 р. шлюб між сторонами розірвано.

Ще під час того, як сторони проживали в офіційно зареєстрованому шлюбі, позивач з донькою переїхала жити до своєї матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає по теперішній час.

3 того часу, як між батьками дитини виникли непорозуміння та конфлікти понад рік часу, батько дитини в добровільному порядку надавати кошти на утримання спільної дитини відмовляється. Жодних речей чи продуктів харчування дитині не купує, та й взагалі не цікавиться іншими потребами та витратами на дитину. Що призвело до того, що фактично мати дитини самостійно утримує спільну дитину.

Відповідно до трудового договору №15 від 02.02.2024 р. встановлено, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштована у ФОП ОСОБА_5 на посаді продавець-консультант, посадовий оклад 7400 грн. щомісячно.

Відповідач по справі ОСОБА_2 - є особою молодого віку, фізично здоровий, працездатний. У відповідача відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, дочки чи сини, тобто на даний час єдиними витратами відповідача є забезпечення самого себе.

Процесуальні дії по справі та заяви учасників справи:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання, повідомлялась належним чином. При цьому, 22.04.2024 року до суду від представника позивача адвоката Овсепян К.А. поступила заява, згідно якої просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявсь належним чином, шляхом направлення судової повістки та SMS-повідомлення на його номер телефону, вказаний у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2024 року (справа №308/14351/23) ухвалено шлюб, укладений 11 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №381 від 11.10.2012, розірвано.

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 05 квітня 2013 року вбачається що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання виданої головою ОСББ «Грушевського 63,65,67» 01.03.2024.

Згідно трудового договору №15 від 02.02.2024 р. укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , остання працевлаштована на посаді продавець-консультант, оплата праці з посадовим окладом згідно штатного розпису 7400 грн.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років: 3196 гривень.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54).

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.

Із матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 20 березня 2024 року, неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання виданої головою ОСББ «Грушевського 63,65,67» 01.03.2024.

Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, вік дитини, і те що відповідач є працездатною особою.

Враховуючи наведені вище обставини, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язку обох батьків її утримувати та відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі, покриватиме частину витрат на дитину і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Необхідно також зазначити, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України.

Як вбачається із штампу за вх.№17116 позивач звернулася до суду із даним позовом 01.04.2024 року, тому на підставі ст. 191 СК України аліменти слід стягувати починаючи з 01.04.2024 року.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати суми платежу аліментів за один місяць.

При цьому у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 1211,20 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, ст. ст.180-184, 191 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.04.2024 року.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне заочне рішення суду складено 30.05.2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило