печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про встановлення факту добровільного виконання судового рішення про дострокове стягнення у зв`язку із повною сплатою коштів,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду якої визначено суддю у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано 29 листопада 2024 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту добровільного виконання 30 грудня 2016 року судового рішення від 01 березня 2011 року, постановленого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі № (2-14731/2010) 2-6525/2011 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № DNHLGK00000499 від 24 лютого 2006 року, у зв`язку із повною сплатою коштів у розмірі 546 531, 00 грн від 30 грудня 2016 року.

Згідно із частиною першою ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами частини третьої ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права. Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 201/9671/18.

З огляду на те, що вимога про встановлення факту виконання судового рішення у зв`язку із сплатою коштів може встановлюватися судами лише при розгляді спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог кредитора.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 жовтня 2022 року у справі N 755/1938/22 (провадження N 61-5788св22), у постанові 28 грудня 2022 року у справі N 757/44874/21 (провадження N 61-1768св22).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про застосування частини четвертої ст. 315 ЦПК України і відмову у відкритті провадження у справі, оскільки між заявником ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», вбачаються ознаки наявності спору про право, що виник з обставин укладення кредитного договору.

Керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 293, 294, 315, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про встановлення факту добровільного виконання судового рішення про дострокове стягнення у зв`язку із повною сплатою коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова