Провадження №2/523/2299/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"31" січня 2024 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого судді - Дяченко В.Г.,
за участю секретаря судового засідання -Томілко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Пересипської районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, зміну розміру та способу стягнення аліментів,-
Дитина проживає разом з позивачем.
Посилаючись на те, що відповідач-батько малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з народження дитини його вихованням та забезпеченням не опікувався, аліменти не сплачує в зв`язку з чим відносно нього відкрито кримінальне провадження, на зв`язок не виходить, життям, розвитком вихованням, здоров`ям сина не цікавиться, що свідчить про його свідоме небажання виконувати покладені на нього обов`язки, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина та змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася.
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність третьої особи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Суворовського районного суду м. Одеси.
За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 25 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ( а.с.8).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з 25 липня 2013 року, проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрований 07.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 867, розірвано ( а.с.11).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 07 серпня 2018 року, ОСОБА_5 змінила ім`я, про що 07 серпня 2018 року складено актовий запис № 75. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 ( а.с.12).

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.15)

Згідно характеристики Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 7 Одеської міської ради від 06.06.2019 року, батько дитини ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини. Батько не цікавиться життям дитини та в садочок не приходив жодного разу. Оплату за харчування дитини 1 раз на місяць здійснює своєчасно матір. Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_5 , його приводить та забирає з садочка саме вона ( а.с.16).

Відповідно до характеристики Одеського ліцею № 22 Одеської міської ради від 20.04.2023 року, ОСОБА_3 виховується в родині. Батьки цікавляться навчанням сина, є активними помічниками дитини в навчанні. Атмосфера в родині доброзичлива, тепла. Відносини в сім`ї довірчі, близькі. Батьки охоче співпрацюють з учителем. Рідного батька хлопчика ОСОБА_2 ніколи не бачили. Батьківські збори не відвідував, успіхами дитини в школі не цікавився.( а.с.17)

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 31 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_1 внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 164 КК України та відкрито кримінальне провадження (а.с.18).

Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Відповідно до висновку Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання від 19.10.2023 № 15), керуючись ст. 164 Сімейного Кодексу України, постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», орган опіки та піклування - Пересипська райадміністрація Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.68-70)

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України - батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що «...ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти».

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини є наслідком його винної поведінки та є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина.

Отже, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позбавлення відповідач батьківських прав.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів, суд прийшов до наступного.

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з 25 липня 2013 року, проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10).

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст.183 та ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України , не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184 Сімейного кодексу України , не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання його з позивачем дитини визначено судом у розмірі 1300,00 гривень щомісячно.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд приходить до висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073,60 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за позовну вимогу майнового характеру - стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263, 280, 352-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, зміну розміру та способу стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2017 року у справі № 523/13479/17, а саме стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2024 року.

Суддя: