ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3826/24 Справа № 176/2014/23 Головуючий у першій інстанції: Волчек Н.Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Ткаченком О.В. укладено кредитний договір №, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п. 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №4779240, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 2.1 кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК`ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору № від 24 червня 2020 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 97742,05 грн., строк користування 42 місяці, річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,19% від суми кредиту, щомісячні проценти 2,19% від суми кредиту. 17 грудня 2021 року права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк», на підставі договору про відступлення права вимоги №171221 від 17.12.2021 року. Відповідно до умов цього договору, позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24 червня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Відповідач умови кредитного договору не виконував, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув, у зв`язку з чим станом на 09.08.2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 142772,49 грн, в тому числі: 79882,50 грн - заборгованість по тілу кредиту, 16939,30 грн - заборгованість по річним процентам, 45950,69 грн - заборгованість по щомісячним процентам. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 142772,49 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 24 червня 2020 року в сумі 85800,22 грн. Узадоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» судові витрати у сумі 1613,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 56972,27 грн та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 24 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (а.с.8 т.1).

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 вказаного вище кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 97742,05 грн, строк, на який надається кредит - 42. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору.

У пункті 1.4 кредитного договору № від 24.06.2020 погоджено, що підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:

- отримувач: ТОВ «ЦФР», сума 13704,95 грн., призначення - погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № від 18.12.2019;

- отримувач: АТ «Ідея Банк», сума 66247,16 грн., призначення - переказ грошових коштів на погашення заборгованості по кредитному договору від 29.10.2019 за рахунок кредитних коштів згідно кредитного договору № від 24.06.2020;

- отримувач: ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума 16789,94 грн., призначення - оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 24.06.2020;

- отримувач: ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума 800,00 грн., призначення - оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 24.06.2020;

- отримувач: ТОВ «Саппортю.УА», сума 200,00 грн., призначення - оплата за електронний ключ доступу до додатку «support.ua».

Згідно з п. 2.1 вказаного вище кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» редакція від 04.05.2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір.

17 грудня 2021 року між АТ «Таскомбанк» (фактор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (клієнт) було укладено договір факторингу №171221, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним (а.с. 15-25 т.1).

На виконання вимог п. 3.1. договору факторингу , АТ «Таскомбанк» сплатив ТОВ «ФК «ЦФР» 467336417,92 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру №833437008 від 17 грудня 2021 року (а.с. 27 т.1).

Таким чином, ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитним договором № від 24.06.2020 року, укладеним із ОСОБА_1 , загальною сумою боргу 85800,22 грн, що також підтверджується копією витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №171221 від 17.12.2021 (а.с. 26 т.1).

На підтвердження свого позову, АТ «Таскомбанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 24.06.2020, згідно якого станом на 09.08.2023 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 142772,49 грн, а саме: 79882,50 грн - заборгованість по тілу кредиту, 16939,30 грн - заборгованість по річним процентам, 45950,69 грн - заборгованість по щомісячним процентам (а.с. 38 т.1).

АТ «Таскомбанк» 29.04.2023 на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу від 28.04.2023 року №9903/70-2-1 про дострокове повне повернення кредиту та погашення заборгованості за договором № (а.с. 211, 212 т.1).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У кредитному договорі № від 24.06.2020 року процентна ставка не зазначена (а.с. 8 т.1).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.06.2020, посилався на Витяг з Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», як невід`ємну частину кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що позичальник розумів, ознайомився і погодився з Умовами отримання фінансових кредитів, підписуючи кредитний договір.

Колегія суддів вважає, що витяг з Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.06.2020 року, шляхом підписання кредитного договору № від 24.06.2020 року.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами було погоджено відсоткову ставку шляхом підписання паспорту кредиту, є безпідставними.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Долучена до позовної заяви копія паспорту кредиту від 24.06.2020 року не може вважатись складовою кредитного договору, форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору (а.с. 9-10 т.1). У вказаному вище паспорті кредиту від 24.06.2020 року вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту (а.с. 10 т.1).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги недоведеність погодження між сторонами у належному письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № від 24 червня 2020 року понад 85800,22 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом на суму 56972,27 грн, а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення на користь банку тіла кредиту та відсотків у загальному розмірі 85800,22 грн не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 27 травня 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова