Справа № 204/3886/22
Провадження № 2/204/463/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування (судова справа № 204/3886/22), в якій 23 січня 2024 року судом ухвалено рішення.

06 лютого 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення у цій цивільній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, а тому відповідач прохає суд стягнути з позивача на його користь понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 11000 гривень.

15 лютого 2024 року на адресу суду надійшли письмові заперечення представника позивача на заяву відповідача щодо ухвалення додаткового рішення у цій справі, в яких він проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечує.

В обґрунтування заперечень зазначено, що дана заява не підлягає задоволення, оскільки розмір витрат на правову допомогу не є співмірним: ані зі складеністю справи, ані з обсягом наданих адвокатом послуг, ані з ціною позову. Більш того, вказано та те, що в п. 2 акту виконаних робіт від 01 вересня 2023 року не деталізовано опису робіт (послуг). Виконаних (наданих) адвокатом, не містить витраченого адвокатом часу на відповідні види робіт, що ставить під сумнів розмір та обґрунтованість таких витрат.

Розглянувши заяву, ознайомившись із рішенням суду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Так, судом встановлено, що 23 січня 2024 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги М(Т)СБУ до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування, задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь М(Т)СБУ суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 31547 гривень 59 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Нормою ч. 1 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Більш того, суд зазначає про те, що приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на сторін: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, відповідач на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи надає суду: копію договору про надання правової допомоги від 22 травня 2023 року, додаток до договору про надання правової допомоги № 12 від 22 травня 2023 року, акт виконаних робіт № 1 від 01 вересня 2023 року до вказаного договору та квитанції до прибуткового касового ордеру від 22 травня 2023 року, 05 червня 2023 року та 04 серпня 2023 року.

Відповідно до змісту договору про надання правової допомоги від 22 травня 2022 року адвокат Гусакова О.Б. прийняла на себе зобов`язання щодо надання клієнту ОСОБА_1 правової допомоги із захисту його інтересів по справі № 204/3886/22 за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року.

Згідно з наданим відповідачем актом виконаних робіт № 1 від 22 травня 2023 року до вищевказаного договору про надання правової допомоги, адвокатом надано ОСОБА_1 правову допомогу на загальну суму 11000 гривень, яка включає в себе: консультування клієнта щодо його порушених прав 500 гривень; ознайомлення з матеріалами справи 2000 гривень; складання заяви про перегляд заочного рішення 3000 гривень; підготовка адвоката до участі в судовому засіданні призначеного на 10 серпня 2023 року на 12 годину 45 хвилин 1000 гривень; участь адвоката в судовому засіданні призначеного на 10 серпня 2023 року на 12 годину 45 хвилин 1500 гривень; здійснення супроводження справи щомісячно (червень-серпень 2023 року) 3000 гривень.

При цьому, суд зазначає, що в акті про надання правової допомоги № 1, не вказано кількість витрачених представником відповідача годин на надання тієї чи іншої послуги, що ставить під сумнів його достовірність, а відтак є неналежним доказом у справі, через що суд не приймає його до уваги.

Крім того, суд зазначає, що ані відповідачем, ані його представниками, ані в заяві про перегляд заочного рішення, ані в судових засідання не заявлялося про понесені ним витрати та необхідність їх відшкодування. Так само відповідачем жодним чином не зазначалося суду про надання таких доказів понесення витрат на правову допомогу у порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Більш того, суд зазначає, що у вказаній справі позивачем було заявлено одну єдину позовну вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми сплаченого майнового відшкодування, яка по суті судом задоволена, зі зменшенням її розміру, через що позовні вимоги задоволено частково.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи, співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, ураховуючи, те що справа розглядалася судом в порядку спрощеного провадження, приймаючи до уваги обсяг наданих адвокатом послуг та, те, що ані відповідачем, ані його представниками, ані в заяві про перегляд заочного рішення, ані в судових засідання, ані будь-яким іншим шляхом не було заявлено/зазначено про понесення таких витрат чи планування їх понесення в майбутньому, у судових засіданнях про такі витрати та необхідність їх відшкодування не заявляв, з клопотанням у порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до суду не звертався, зважаючи на те, що позовні вимоги по суті задоволені, а акт про надання правової допомоги судом визнаний неналежним доказом у справі, суд дійшов переконливого висновку, що факт понесення відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 11000 гривень документально ним не підтверджений, а тому підстави для їх задоволення відсутні, у зв`язку із чим у прийнятті додаткового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259, 260, 270 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна