Справа № 301/1414/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2024 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Симканич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Посилається на те, що у травні 2021 року дізнався від ОСОБА_2 , що вона має намір продати земельну ділянку. На підтвердження свого наміру ОСОБА_2 надала позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,2651 га (кадастровий номер земельної ділянки::02:001:0089), що розташована в АДРЕСА_1 , та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської РДА від 03.11.2004 року за № 413, сертифікат ЗК № 0076121, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 006237, який видано 27 листопада 2008 року.

ОСОБА_1 вирішив придбати цю земельну ділянку, так як продавець призначила прийнятну для нього ціну в розмірі 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень. ОСОБА_1 погодився на таку пропозицію, так як бажав придбати таку земельну ділянку для господарської діяльності. За їх домовленістю 21 липня 2021 року позивач передав всю обумовлену суму вартості земельної ділянки відповідачці, про що ОСОБА_2 надала йому відповідну розписку, якою підтверджується факт отримання нею вартості земельної ділянки в повному обсязі та разом з відповідачкою 21.07.2021 року уклали попередній договір про наступне укладення нотаріально посвідченого договору куплі-продажу вищезазначеної земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю виконали умови договору куплі-продажу земельної ділянки, позивач сплатив всі кошти запридбану земельну ділянку, а ОСОБА_2 передала йому землю у власність, тобто воля сторін договору була спрямована саме на встановлення цивільно-правових відносин купівлі-продажу нерухомого майна, про що свідчать їх дії.

Крім того, відповідачка передала позивачу оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку - державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК № 006237. З часу укладення попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 користується нею на правах власника. Отже, за таких обставин цей договір можливо визнати таким, що відбувся.

ОСОБА_2 є власником вищезазначеної земельної ділянки як єдиний спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво про смерть. Інші спадкоємці майна ОСОБА_3 , які б прийняли спадщину після її смерті, -відсутні.

ОСОБА_2 згідно їх угоди зобов`язувалася на протязі шести місяців укласти зі нею договір купівлі-продажу земельної ділянки у нотаріальному порядку. Однак, незважаючи на численні прохання, своєї обіцянки відповідач до цього часу не виконала.

На початку лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з метою здійснення дій по реєстрації укладеного правочину в нотаріальній формі, однак, йому було відмовлено у реєстрації договору, з тих підстав, що договір дарування є двостороннім договором, а тому при його укладенні та реєстрації нотаріусом необхідна присутність, як продавця так і покупця.

У зв`язку з відсутністю нотаріального оформлення договору куплі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_1 не може оформити на себе належним чином право власності. При цьому відповідачка перешкоджає позивачу в укладенні договору та отриманні належних правовстановлюючих документів на придбане ним нерухоме майно, та як не бажає з`являтися у нотаріальну контору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою позов підтримав, просив задовольнити, справу розглянути в його відсутності (а. с. 29).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позов визнала, не заперечила проти визнання права власності за позивачем, справу просила розглянути в її відсутності (а. с. 31).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що у травні 2021 року дізнався від ОСОБА_2 , що вона має намір продати земельну ділянку. На підтвердження свого наміру ОСОБА_2 надала позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,2651 га (кадастровий номер земельної ділянки::02:001:0089), що розташована в АДРЕСА_1 , та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської РДА від 03.11.2004 року за № 413, сертифікат ЗК № 0076121, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 006237, який видано 27 листопада 2008 року (а. с. 8).

ОСОБА_1 вирішив придбати цю земельну ділянку, так як продавець призначила прийнятну для нього ціну в розмірі 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень. ОСОБА_1 погодився на таку пропозицію, так як бажав придбати таку земельну ділянку для господарської діяльності. За їх домовленістю 21 липня 2021 року позивач передав всю обумовлену суму вартості земельної ділянки відповідачці, про що ОСОБА_2 надала йому відповідну розписку (а. с. 9), якою підтверджується факт отримання нею вартості земельної ділянки в повному обсязі та разом з відповідачкою 21.07.2021 року уклали попередній договір про наступне укладення нотаріально посвідченого договору куплі-продажу вищезазначеної земельної ділянки (а. с. 10-11).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю виконали умови договору куплі-продажу земельної ділянки, позивач сплатив всі кошти запридбану земельну ділянку, а ОСОБА_2 передала йому землю у власність, тобто воля сторін договору була спрямована саме на встановлення цивільно-правових відносин купівлі-продажу нерухомого майна, про що свідчать їх дії.

Крім того, відповідачка передала позивачу оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку - державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК № 006237 (а. с. 8). З часу укладення попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 користується нею на правах власника. Отже, за таких обставин цей договір можливо визнати таким, що відбувся.

ОСОБА_2 є власником вищезазначеної земельної ділянки як єдиний спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконкомом Доробратівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть за актовим записом № 35 (а. с. 12). Інші спадкоємці майна ОСОБА_3 , які б прийняли спадщину після її смерті, - відсутні, що стверджується копією довідки Мукачівської міської ради (а. с. 14).

ОСОБА_2 згідно їх угоди зобов`язувалася на протязі шести місяців укласти зі нею договір купівлі-продажу земельної ділянки у нотаріальному порядку. Однак, незважаючи на численні прохання, своєї обіцянки відповідач до цього часу не виконала.

На початку лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з метою здійснення дій по реєстрації укладеного правочину в нотаріальній формі, однак, йому було відмовлено у реєстрації договору, з тих підстав, що договір дарування є двостороннім договором, а тому при його укладенні та реєстрації нотаріусом необхідна присутність, як продавця так і покупця.

У зв`язку з відсутністю нотаріального оформлення договору куплі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_1 не може оформити на себе належним чином право власності. При цьому відповідачка перешкоджає позивачу в укладенні договору та отриманні належних правовстановлюючих документів на придбане ним нерухоме майно, та як не бажає з`являтися у нотаріальну контору.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність вимог позивача, тому такі підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 202, 220, 328 та 655 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним, укладений 21 липня 2021 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 , договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,2651 га, (кадастровий номер :02:001:0089), що розташована в АДРЕСА_1 , та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської РДА від 03.11.2004 року за № 413, сертифікат ЗК № 0076121, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 006237, який видано 27 листопада 2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 1,2651 га, (кадастровий номер :02:001:0089), щорозташована в АДРЕСА_1 , та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської РДА від 03.11.2004 року за № 413, сертифікат ЗК № 0076121, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 006237, який видано 27 листопада 2008 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий: М. М. Золотар