_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/644/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,

за участі відповідача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Лупуленко Олесі Пантелеївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів за договором позики, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

11.09.2023 року позивач ОСОБА_2 поштою звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 546219,18 грн., з яких сума позики - 500000,00 грн., пеня - 46219,18 грн., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 24.10.2023 року провадження по справі відкрито.

28.11.2023 року відповідач надала до суду відзив на позов.

09.01.2024 року позивач направив до суду відповідь на відзив.

В підготовчому судовому засіданні 17.01.2024 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про виклик свідків.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

19.02.2024 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшли пояснення по суті спору та надання оригіналів документів для огляду.

Матеріали справи містять заяву позивача ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали відзив на позов та заперечували проти задоволення позовних вимог.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 посилається на те, що 28.03.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач отримала і зобов`язалася повернути грошові кошти у сумі 500000,00 грн. в строк до 30.06.2023 року, про що написала власноручну розписку. Відповідач свої зобов`язання не виконує, чим порушує права позивача, в зв`язку з чим ОСОБА_2 змушений звернутись до суду. При цьому, починаючи з 01.07.2023 року у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач особисто не знайома з позивачем ОСОБА_2 , ніколи з ним не зустрічалась та заперечує, що отримувала грошові кошти у сумі 500000,00 грн., договору позики з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не укладала ані усно, ані письмово. Передумовою написання розписки від 28.03.2023 року була попередня домовленість між ОСОБА_1 та керівництвом ТОВ "ФК "№1" в особі керівника ОСОБА_4 , при укладанні договору оренди рухомого майна (обладнання) №20230119/56 від 19.01.2023 року, предметом якого було отримання ОСОБА_1 у строкове платне користування терміналу. ТОВ "ФК "№1" забезпечує термінали відповідним програмним забезпеченням та видається кредитування (в даному випадку було виділено 500000,00 грн.) за умови укладання кредитного договору про надання кредиту та надання майна в забезпечення (заставу) або розписки. Оскільки питання, пов`язані з цими грошовими коштами договором оренди рухомого майна (обладнання) №20230119/53 від 19.01.2023 року врегульоване не було, на вимогу керівництва ТОВ "ФК "№1" ОСОБА_1 повинна була написати розписку про отримання грошових коштів. Текст розписки та подальші кроки було надіслано в робочу групу. Розписка була написана відповідачем, проте ОСОБА_1 ніколи не зустрічалась з ОСОБА_2 та грошових коштів в розмірі 500000,00 грн. не отримувала. Відповідач ОСОБА_1 наполягає на тому, що "договір позики від 28.03.2023 року, який укладено усно" укладено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, з метою забезпечення виконання іншого договору, а саме договору оренди рухомого майна (обладнання) № 20230119/53 від 19.01.2023 року та при обставинах введення в оману відповідача.

У відповіді на відзив позивача ОСОБА_2 зазначає, що у відзиві на позов відповідачем не надано спростування викладених позицій, натомість відповідач наводить свої нічим не обгрунтовані припущення, чому відповідач не має виконувати взяті на себе зобов`язання та повертати суму позики. Викладені відповідачем обставини щодо взаємовідносин відповідача з ТОВ "ФК "№1" не мають відношення до даного спору, оскільки позивач ОСОБА_2 не має відношення до ТОВ "ФК "№1". Окрім того, в розписці зазначено, що кошти отримані як позика від позивача та не міститься жодних застережень та формулювань, що кошти отримуються відповідачем на підставі інших правочинів. Враховуючи, що розписка написана власноручно відповідачем, то відповідач несе всю відповідальність за зміст такої розписки.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28.03.2023 року відповідачем ОСОБА_1 було написано розписку, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 за договором позики від 28.03.2023 року, який укладено усно, суму позики у розмірі п`ятсот тисяч гривень 00 копійок. Суму позики отримано у готівковій формі. Відповідач зобов`язалася повернути всю суму позики у розмірі п`ятсот тисяч гривень 00 копійок в строк до 30.06.2023 року (три місяці від дати підписання), займодавця ОСОБА_2 .

Також розписка має зауваження, що відповідач усвідомлює існування такої обставини як введення воєнного стану на території України, не буде посилатись на цю обставину в майбутньому, як на форс-мажор та перешкоду у виконанні зобов`язань за даним договором позики /а.с.108/.

В судовому засіданні 13.03.2024 року в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що учасників справи знає, відносини комерційні. Працює з ФК №1 з 2009 року. Люди купляють автомати та працюють по схемі. ОСОБА_2 попросив всіх після вторгнення написати розписки, щоб банківська система не зупинялась. Грошових коштів не отримували.

В судовому засіданні 23.04.2024 року були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_2 не знає, з ОСОБА_1 працює 2-3 роки. Розписка писалась на фінкомпанію, щоб свідок та відповідач працювали. ОСОБА_8 свідок ніколи не бачив, ОСОБА_1 його не бачила. Розписка для ФК №1. Яке відношення має ОСОБА_2 до ФК №1 свідок не знає. ОСОБА_1 написала розписку, щоб їм видали доступ до роботи. Вони отримували обладнання. ОСОБА_1 була ФОП, директор і вона писала розписку.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2 не знає, знайома з ОСОБА_1 чотири роки, допомагала як бухгалтер та подруга. ФОП ОСОБА_1 курировала роботу з ФК. Розписки писалася 2-3 під відео, щоб касир не вкрав гроші. Такі правила роботи з ФК. Грошей ОСОБА_1 не отримувала. Свідок ОСОБА_7 приймала участь в групі Вотсап, ОСОБА_8 був в групі. Розписки відправлялися ОСОБА_9 , яка роз`яснювала все, що потрібно робити. Якщо б фінкомпанію не позбавили ліцензії, свідок та відповідач продовжили б працювати.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду встановлено та не оспорювалось стороною відповідача, що розписка від 28.03.2023 року, оригінал якої додано позивачем до матеріалів справи /а.с.108/, про отримання від ОСОБА_2 за договором позики 500000,00 грн. була власноручно написана відповідачем ОСОБА_1 . При цьому в розписці зазначено, що суму позики отримано у готівковій формі, та що ОСОБА_1 зобов`язується повернути всю суму позики у розмірі 500000,00 грн. в строк до 30.06.2023 року.

Отже, розписка, видана відповідачем ОСОБА_1 як боржником позивачу ОСОБА_2 , підтверджує факт отримання відповідачем грошових коштів та встановлює строк їх повернення, тобто містить всі істотні умови взаємовідносин з надання позики.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року в справі № 369/11450/19 (провадження № 61-10412св21) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Підстав відступити від таких висновків Верховний Суд не встановив».

Доводи сторони відповідача ОСОБА_1 щодо того, що розписка була написана для роботи з ТОВ "ФК "№1" суд не приймає, оскільки надані стороною відповідача на підтвердження викладених у відзиві обставин документи (Договір оренди рухомого майна (обладнання) №20230119/54 від 19.01.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "№1"; Акт прийому-передачі майна по Договору оренди обладнання №20230119/54 від 19.01.2023 року; Договір №20230119/54-1 про надання послуг з технічного обслуговування програмно-технічних комплексів самообслуговування (ПТКС) від 19.01.2023 року; тощо) не містять відомостей щодо позивача ОСОБА_2 , а скріншоти з месенджеру Вотсап не є належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК доказами.

При цьому до пояснень сторони відповідача щодо неотримання грошових коштів від ОСОБА_2 суд відноситься критично, оскільки відповідачем власноручно в розписці зазначено про отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернення.

Твердження представника відповідача щодо того, що розписка була складена під тиском, в ході судового розгляду справи, починаючи з часу надання відзиву на позов та протягом розгляду спору по суті, не були доведені належними та допустимими доказами.

Щодо пояснень свідків, наданих в судових засіданнях, суд зазначає, що сам по собі факт співробітництва відповідача та свідків з ТОВ "ФК "№1", на що звертала увагу представник відповідача, не впливає на наявність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 на підставі договору позики, оформленого відповідно до діючого законодавства власноручною розпискою відповідача ОСОБА_1 . Суд зазначає, що свідки не були присутні при складенні ОСОБА_1 розписки від 28.03.2023 року, в зв`язку з чим пояснення свідків не стосуються предмету позову та не можуть бути прийняті судом до уваги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною відповідача доводи позовної заяви не спростовані, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню. При цьому суд погоджується з розрахунком пені, долученим позивачем ОСОБА_2 до позовної заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 525, 530, 549, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 546219,18 грн. /п`ятсот сорок шість тисяч двісті дев`ятнадцять гривень 18 копійок/.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 5462,20 грн. /п`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 20 копійок/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 28.05.2024 року.

Суддя Васильків О.В.