Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Дубенко Г.В.,

учасники справи:

позивач - не з`явився;

представник позивача - адвокат Ткачук Ю.В.;

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Ткачук Ю.В. звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Згідно заявлених вимог представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 61 115,00 грн та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 4 800,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . 05 липня 2023 року сталось залиття належної позивачу квартири з квартири, яка знаходиться поверхом вище, в якій проживає відповідач. Того ж дня, ОСОБА_2 направив заявку в комплексну диспетчерську службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» про залиття його квартири №135 з квартири №141 . Відповідно до акту від 21 липня 2023 року при комісійному обстежені квартири №135 виявлено сліди залиття в коридорі, великій та малій кімнатах і кухні. При комісійному обстежені квартири №141 виявлено, що в санвузлі лопнуло латунне коліно перед запірною арматурою холодного водопостачання. Представник позивача зазначає, що заявок на ремонт сантехнічного обладнання з квартири №141 до ЖЕД-410, аварійну службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва » не надходило, в акті вказана причина залиття - недбале відношення до санітарно-технічного обладнання квартири АДРЕСА_6 . За результатами проведення незалежної оцінки майна розмір матеріального збитку завданого квартирі АДРЕСА_1 , з урахуванням фізичного зносу становить 61 115,00 грн. Вартість проведеної експертизи становить 4 800,00 грн. Позивач звертався до відповідача з проханням добровільно відшкодувати завдані збитки, але відповідач відмовилась.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.44-45)

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

18 грудня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. За доводами відзиву, акт комісійного обстеження квартири від 21 липня 2023 року не відповідає вимогам Правил, отже не є доказом залиття квартири, оскільки не відповідає приписам законодавства: не підписаний сторонами, не містить відомостей про те, що відповідач запрошувалась для огляду квартири, хто є власником, наймачем чи орендарем квартири, з вини якого сталось залиття та в ньому відсутні чітко описані обсяги пошкодженого майна в приміщеннях квартири, характер ушкоджень та обсяги необхідного ремонту квартири, отже розрахунки збитків на підставі такого акту не є достовірними. Крім того, на думку відповідача, в акті відсутні однозначні висновки щодо вини особи, яка вчинила залиття, акт складений за відсутності власника чи представника винної сторони. У відзиві наводиться припущення, що подія залиття могла статися в результаті різкої суттєвої зміни тиску або незадовільного технічного стану внутрішньобудинкового трубопроводу холодного водопостачання та зазначається, що аварійна ситуація в квартирі позивача сталась в результаті того, що у санвузлі лопнуло латунне коліно перед запірною арматурою, тобто до першої запірної арматури, що є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи водопостачання, тобто не є зоною відповідальності відповідача. Також відповідач вважає недопустимим доказом звіт про оцінку майна, оскільки в звіті не зазначено, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготований для подання до суду, а особа, яка його складала не включена в реєстр атестований судових експертів. Крім того, в кошторисі відображене майно не зафіксоване в акті обстеження квартири від 21 липня 2023 року, отже кошторис є значно завищеним. Також відсутні відомості про реальний стан майна до моменту залиття. За доводами відзиву, відсутні докази, які дали б можливість встановити дійсну причину залиття квартири та причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири позивача і діями відповідача, отже позивачем не доведено складу цивільного правопорушення, як необхідної передумови для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. (а.с.55-66)

22 грудня 2023 року надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_2 , подана представником - адвокат Ткачук Ю.В., за доводами якої відповідачем не заперечується факт проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_6 , акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не заперечуються і не спростовані. Також вказується на наведені у відзиві припущення щодо можливих причин залиття. На переконання позивача вина відповідача очевидна, оскільки залиття сталося через лопнувше коліно перед запірною арматурою холодного водопостачання в квартирі №141 , в якій проживає відповідач і несе відповідальність за належний стан та справність. Також у відповіді зазначається, що висновок оцінювача складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду квартири позивача за участю заявника, відповідач був належним чином повідомлений про час проведення оцінки, доказів які б вказували на сумніви в повноті, якості та правильності висновку або недостатності кваліфікації оцінювача, відповідач суду не надала, як і альтернативного розрахунку оцінки матеріального збитку. (а.с.69-71)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 січня 2024 року витребувано з Першої київської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи була заведена спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 1942 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 . Якщо так, повідомити яким нотаріусом заведена спадкова справа. (а.с.87, 88-89)

11 січня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення, в яких наведені доводи аналогічні викладеним у відзиві та зазначено про відсутність доказів повідомлення власників чи мешканців квартири АДРЕСА_6 про дату комісійного обстеження, в акті не зазначено, що з ним ознайомлені мешканці квартири, які його підписують, акт не був вручений відповідачу. Також наводиться детальне обґрунтування наявних, на думку відповідача, вад акту та звіту. (а.с.92-97)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року витребувано у Сьомої київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи номер у спадковому реєстрі 46247674, заведеної 24 січня 2009 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 1942 року народження. (а.с.112, 116-117)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.182, 186-187)

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Ткачук Ю.В. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, додатково пояснила, що відповідач була повідомлена листом про дату та час оцінки, проте не з`явилась. Зазначила, що цивільне законодавство передбачає презумпцію вини в деліктних правовідносинах та підкреслила, що відповідач повинна була оцінювати стан труб в квартирі, щоб не сталось їх розриву.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що 05 липня 2023 року вона була в квартирі АДРЕСА_6 , в якій періодично проживає. Зазначена квартира належала її матері, спадщину вона прийняла, проте не оформила свідоцтво. 05 липня 2023 року вона була в квартирі №141 , приблизно о 12 годині в туалеті прорвало коліно на трубі. Перекрити воду відповідач не мала можливості, оскільки прорив стався на ділянці труби до вентиля. Відповідач покликала сусідів, які допомагали прибирати та викликали аварійну службу, проте сантехніки прибули лише о 13 годині 25 хвилин та перекрили воду. Зазначила, що її вина в залитті квартири позивача не доведена, відсутній зв`язок між її діями та залиттям, оскільки коліно, яке розірвало, вона замінювала декілька років тому, а прорив міг статися через підвищення тиску водопостачання, що неможливо перевірити. Також пояснила, що через 14 днів син позивача вирішив, що вона винна в залитті, запропонував відшкодувати 7 552,00 грн, на що відповідач відмовила, оскільки її вини в залитті немає, вона теж постраждала, та запропонувала позивачу будівельні матеріали. Додатково пояснила, що в день залиття сантехники оглядали в її квартирі причини залиття, а наступного дня замінили труби.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2003 року (а.с.10).

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_8 20 лютого 2012 року зареєстровано за ОСОБА_3 (особа померла). (а.с.37, 153-154)

З матеріалів спадкової справи №62, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.127-зворот), єдиним спадкоємцем, який у визначені законом строки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є донька спадкодавця - відповідач у справі ОСОБА_1 (а.с. 127, 128-зворот - 139-140)

Також, за матеріалами спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину за законом щодо квартири за адресою: АДРЕСА_8 на ім`я ОСОБА_1 ще не видано.

Право власності припиняється, серед іншого, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України).

Згідно положень ч.1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, за виключенням права на розпорядження нею.

Комісією у складі працівників дільниці №4 ЖЕД №410 21 липня 2023 року було складено акт про те, що 05 липня 2023 року, о 12 годині 40 хвилин від мешканців квартири АДРЕСА_1 надійшла заявка про залиття з квартири № 141 . На момент прибуття, слюсарем сантехніком було перекрито стояк холодного водопостачання. При обстеженні квартири № 141 виявлено, що в сан. вузлі лопнуло латунне коліно перед запірною арматурою холодного водопостачання. Після проведення ремонтних робіт власниками квартири водопостачання було віднослено. Заявок на ремонт сантехнічного обладнання з квартири №141 до ЖЕД-410, аварійну службу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва » не надходило. Зі слів мешканців квартири №135 це не перше залиття. Причини залиття: недбале відношення до санітарно технічного обладнання кв. АДРЕСА_6 . При комісійному обстеженні квартири №135 виявлено: коридор - стеля - водоемульсійне пофарбування, відшарування, жовті плями, стіни - шпалери імпортні, відшарування; велика кімната - стеля - водоемульсійне пофарбування, жовті плями, стіни - шпалери імпортні, відшарування, жовті вологі плями, під шпалерами чорні плями; мала кімната - підлога - паркет, вздуття, стіни - шпалери імпортні, жовті вологі плями, відшарування, на балці перекриття тріщини, стеля - водоемульсійне пофарбування, жовті плями; кухня - шпалери імпортні, відшарування, на балці перекриття жовті вологі плями. Зі слів власника квартири ремонт виконувався у вересні 2006 року. (а.с.9)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_9 , яка розташована на 5-му поверсі. 05 липня 2023 року свідок приїхала додому до 12 години, через деякий час почула крики з 6-го поверху, свідок піднялась на 6-й поверх, сусіди допомагали вичерпувати воду в квартирі №141 , сусідка з 7-го поверху викликала аварійну службу. Також свідок показала, що вона в кв. №141 допомагала вичерпувати воду в коридорі, бачила, що прорвало трубу, яка знаходиться в туалеті. Зазначила, що сусіди не змогли перекрити воду, вона теж набрала аварійну службу, яка приїхала приблизно о 13 годині 25 хвилин та перекрили воду, після чого сантехніки заходили в квартиру №141 .

Згідно Звіту про оцінку матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі АДРЕСА_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 08 серпня 2023 року, дата оцінки - 02 серпня 2023 року, розмір матеріального збитку становить 61 115,00 грн (з урахуванням ПДВ). (а.с.13-36)

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, за проведення оцінки сплачено 4 800,00 грн. (а.с.12)

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

У ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18)).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Звертаючись із позовом до суду, позивач посилався на те, що внаслідок залиття його квартири, яке мало місце 05 липня 2023 року, з вини відповідача позивачу заподіяні збитки. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідача 61 115,00 грн збитків, спричинених залиттям квартири, а також 4 800,00 грн, сплачених за звіт про оцінку вартості матеріального збитку.

Надаючи оцінку акту про залиття квартири від 21 липня 2023 року, складеному комісією ЖЕД № 410 та затвердженому т.в.о начальника ЖЕД № 410 ОСОБА_6 , суд зазначає, що цей акт містить інформацію щодо залиття квартири АДРЕСА_1 при її візуальному огляді, зокрема, в акті зазначено, що в сан. вузлі лопнуло латунне коліно перед запірною арматурою холодного водопостачання, вказані причини залиття: недбале відношення до санітарно технічного обладнання кв. АДРЕСА_6 та наведені пошкодження в коридорі, кухні та двох кімнатах.

Оцінюючи доводи відповідача про неналежність та недопустимість акту про залиття квартири як доказу у справі, суд зазначає наступне.

У п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207) передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт про залиття квартири від 21 липня 2023 року містить інформацію щодо залиття квартири АДРЕСА_1 при її візуальному огляді та відповідає вимогам, передбаченим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій. У ньому відображено: місце залиття, конкретні пошкодження квартири, висновки про причини залиття. Не зазначення в акті власників квартир жодним чином не впливає на належне фіксування в акті пошкоджень та причин залиття.

Проведення огляду квартири позивача без участі відповідача не впливає на належність та допустимість акту про залиття квартири як доказу у справі, оскільки Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій не передбачено його обов`язкової участі при огляді.

При цьому слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.

Посилання відповідача на те, що залиття могло статися через різку зміну тиску води в трубах холодного водопостачання є припущеннями, не підтвердженими жодним доказом.

Таким чином, факт залиття квартири позивача з вини відповідача підтверджується актом від 21 липня 2023 року, складеним комісією ЖЕД № 410 та затвердженим т.в.о начальника ЖЕД № 410 ОСОБА_6 . Показання допитаного за заявою відповідача свідка ОСОБА_4 також підтверджують виявлені комісією пошкодження, що стали причиною залиття.

Не погоджуючись із заявленим до стягнення розміром матеріальної шкоди в сумі 61 115,00 грн, відповідачем не наведено контр розрахунку розміру збитків, не було заявлено клопотання про призначення судової експертизи з метою визначення вартості завданої матеріальної шкоди.

Посилання відповідача на те, що особа, яка склала звіт про оцінку розміру матеріального збитку, не є експертом та не обізнана про кримінальну відповідальність, не заслуговують на увагу, оскільки цей звіт не є висновком експертизи, а є письмовим доказом та відповідно оцінюється судом, при цьому особа, яка його склала має необхідні сертифікати, посвідчення та свідоцтва, копії яких долучені до звіту.

Оскільки відповідачем вказаний у звіті розмір збитків не спростований, з відповідача на користь позивача належить стягнути 61 115,00 грн збитків, спричинених залиттям квартири.

Також судом установлено, що позивач поніс витрати за складання звіту в розмірі 4 800,00 грн (а.с. 12), тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд звертає увагу, що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотань про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла, та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачеві майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди і саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок залиття квартири - 61 115,00 грн та витрати на проведення оцінки заподіяної матеріальної шкоди - 4 800,00 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073,60 грн .

Враховуючи наведене та керуючись, статтями 15, 16, 22, 322, 346, 386, 1166, 1220, 1268, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 151 ЖК України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_7 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_10 ; місце проживання: АДРЕСА_8 ) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - 61 115,00 грн, витрати на проведення оцінки заподіяної матеріальної шкоди - 4 800,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 24 травня 2024 року.

Суддя: