Провадження № 2/947/2906/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.,

при секретарі Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 28.04.2012 року ВДРАЦС у Київському районі Одеського міського управління юстиції, діючи в інтересах ОСОБА_1 , як представник звернувся адвокат Івченко Віталій Борисович, який в позові також просить після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_3 » та визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17.04.24 відкрито провадження у справі.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Івченка В.Б. про можливість розгляду справи за його та позивача відсутністю, в якій він позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Відповідачем ОСОБА_2 суду надано заяву про згоду з позовом та можливість розгляду справи за його відсутністю, також в заяві зазначено, що він з дружиною дійшли згоди щодо проживання спільних дітей разом з матір`ю.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

Від шлюбу подружжя має спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Як вбачається з позовної заяви та заяв учасників справи по суті справи, сторони дійшли згоди щодо проживання спільних дітей разом з матір`ю.

В позові не зазначено відомостей щодо наявності спору про поділ спільного майна подружжя.

В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги.

Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Суд приймає до уваги той, факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання спільних дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

Згідно висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, зокрема висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, відповідно до якого за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дітей разом із матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України, керуючись ст.4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №347- розірвати.

Прізвище позивача ОСОБА_8 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Малолітні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.