ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/359/22
Номер провадження 22-ц/818/1107/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

23 травня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Березюк А.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2023 року в складі судді Труханович В.В. у справі № 639/359/22 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що рішенням Виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів № 205 від 29 березня 1995 року Виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів (орендодавець) надано Харківському дочірньому підприємству акціонерного товариства «Свемон» (далі ХД ПАТ «Свемон») (орендар) в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,7300 га по вул. Виконкомівській, З0 у м. Харків. На підставі зазначеного рішення між Виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів та ХД ПАТ «Свемон» укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61. Згідно з п. 1.2. договору його укладено строком до 15 червня 2020 року для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель та споруд. Додатковою угодою від 20 травня 2004 року до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61 внесено зміни. Відповідно до вищезазначеної додаткової угоди плата за землю вноситься орендарем щомісячно у вигляді орендної плати у грошовій формі у розмірі: з 01 січня 2004 року - 1934,44 грн; з 01 січня 2005 року - 2441,08 грн; з 01 січня 2006 року - 3178,01 грн; з 01 січня 2007 року - 4605,82 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_2 набув право приватної власності на нежитлові приміщення № 6-:-9,18-22 в літ. «АЕ-1» загальною площею 402,9 кв.м., літ. «АЖ-1» - загальною площею 882,4 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року № 3686. Отже, починаючи з 20 липня 2012 року, усі права та обов`язки, визначені договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61, автоматично перейшли до ОСОБА_2 . Відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області від 29 листопада 2021 року № 53714/6/20-40-24-14-26 ОСОБА_2 , податковий номер за земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 грошові зобов`язання у вигляді орендної плати з фізичних осіб за період 2018-2021 роки не сплачує. Таким чином, спірна земельна ділянка протягом тривалого строку використовується відповідачем без належної сплати орендної плати, тому Харківська міська рада змушена звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом стягнення частки заборгованості з орендної плати.

Посилаючись на вказане Харківська міська рада просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,7300 га відповідно до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61 за період з 25 січня 2019 року по 15 червня 2020 року у розмірі 322 537,43 грн та понесені витрати на сплату судового збору.

21 листопада 2022 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бочарова Олена Миколаївна, подав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову.

Письмові пояснення мотивовані тим, що договір оренди № 61 від 15 червня 1995 року укладений між позивачем та ХД ПАТ «Свемон». При цьому, ОСОБА_2 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень № 6-:-9,18-22 в літ. «АЕ-1» загальною площею 402,9 кв.м., літ. «АЖ-1» - загальною площею 882,4 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року за № 3686, укладеного з АТВТ «Свемон-Восток», . Позивачем не надано документального підтвердження того факту, що АТВТ «Свемон-Восток» отримало право користування земельною ділянкою площею 0,7300 га по АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,7300 га відповідно до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61 за період з 25 січня 2019 року по 15 червня 2020 року у розмірі 322 537,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 4 838,06 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки. Є доведеним факт того, що саме ОСОБА_2 у період з 25 січня 2019 року по 15 червня 2020 року був користувачем спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Розглядаючи спір в межах позовних вимог, враховуючи надані докази стороною позивача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в даному випадку позивачем достатньо обґрунтована позовна вимога дослідженими доказами, в тому числі положеннями договору оренди та розрахунками, наявності заборгованості зі сплати орендної плати та за фактичне користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,7300 га відповідно до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61 за період з 25 січня 2019 року по 15 червня 2020 року у розмірі 322 537,43 грн, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , отже позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

15 січня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бочарова О.М. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, тією частиною земельної наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Вважає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об?єкти. Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об?єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

10 квітня 2024 року Харківська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права. Крім того, зазначила, що особа яка набула права власності на нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщено, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та представник позивача не з`явилися.

Про розгляд справи 23 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Бочарова О.М. були повідомлені особисто під час відкладення розгляду справи 18 квітня 2024 року (т.2, а.с.39).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів № 205 від 29 березня 1995 року Виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів (орендодавець) надано ХД ПАТ «Свемон» (орендар) в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,7300 га по АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного рішення між Виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів та ХД ПАТ «Свемон» укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61.

Згідно з п. 1.2. договору його укладено строком на двадцять п`ять років для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель та споруд (т. 1, а.с. 20-21).

Додатковою угодою від 20 травня 2004 року до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61 внесено зміни.

Відповідно до вищезазначеної додаткової угоди плата за землю вноситься орендарем щомісячно у вигляді орендної плати у грошовій формі у розмірі: з 01.01.2004- 1934,44 грн.; з 01.01.2005-2441,08 грн.; з 01.01.2006-3178,01 грн.; з 01.01.2007-4605,82 грн. (а.с. 25-26).

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 20 травня 2004 року директору Харківського дочірнього підприємства акціонерного товариства «Свемон», згідно з договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 15 червня 1995 року № 61 передано земельну ділянку в оренду строком до 15 червня 2020 року площею 0,7300 га (а.с.22).

Пунктом 2 рішення Харківської міської ради від 30 квітня 2003 року № 108/03 було вирішено переукласти з АТВТ «Свемон-Восток» договори оренди земельних ділянок до 15 червня 2020 року, зокрема на земельну ділянку площею 0,7300 га по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель та споруд в межах, визначених договором на право тимчасового користування землею на умовах оренди, реєстраційний № 61 від 15 червня 1995 року (т.1, 169-170).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлові будівлі літ. «АЗ-1», «АЕ-1», «АЖ-1», що розташовані на спірній земельній ділянці по вул. Виконкоміській, 30 в . Харкові та належали АТВТ «Свемон-Восток» () з 17 квітня 2013 року належать ОСОБА_2 (т.1, а.с. 174-177).

Згідно з договорами купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року нежитлові будівлі літ. «АЗ-1», «АЕ-1», «АЖ-1», що були передані АТВТ «Свемон-Восток» у власність ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Керуюча Компанія «Спецбудінвест» (яке 17 квітня 2013 року за договором купівлі-продажу передало у власність ФОП ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ. «АЗ-1», нежитлові приміщення будівлі літ. «АЕ-1») розташовані на земельній ділянці площею 7 300 кв.м., кадастровий номер :09:001:0005 по АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 178-179).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ФОП ОСОБА_2 набув право приватної власності (дата внесення запису 20 липня 2012 року) на нежитлові приміщення № 6-:-9,18-22 в літ. «АЕ-1» загальною площею 402,9 кв.м., літ. «АЖ-1» - загальною площею 882,4 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року № 3686 (а.с. 85-86, 23-23а).

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 набув права власності на нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,7300 га по АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно пунктом 1 частиною 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Положення статті 20 ГПК України передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справі як за суб`єктним, так і за предметним критерієм.

Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема, участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд першої інстанції не перевірив належним чином характер правовідносин, що виникли між сторонами, не звернув уваги на те, що спір між сторонами виник у зв`язку із здійсненням ФОП ОСОБА_2 господарської діяльності та помилково розглянув спір у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1, 4 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 грудня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою закрити.

Роз`яснити Харківській міській раді, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом 10 днів з дня отримання постанови позивач має право звернутися до Харківського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 травня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина