Справа № 462/7649/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О.Б., секретаря судового засідання Кмошик С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №-146749 від 10.11.2021, №4418608 від 18.10.2021, №102699539 від 02.11.2021 у розмірі 229 486 грн та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.11.2021 між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір № -146749. 18.10.2021 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 4418608. 02.11.2021 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 102699539. Відповідно до договорів, основними умовами кредитів передбачено всі істотні умови договорів, а саме: розмір кредитів, строки користування кредитами, строк дії договорів, відсоткові ставки за користування кредитами, загальна вартість кредитів та всі інші платежі, пов`язані з виконанням вищенаведених договорів. Підписанням договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договорів шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронних договорів та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-146749. 26.01.2022 було укладено договір №26-01/2022-83 відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4418608. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4418608. 10.02.2022 було укладено договір №10-02/2022-50 відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102699539. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01 /2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі задоговором №102699539. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 229 486 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 41 500 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 178 406 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 5380 грн; заборгованість за комісіями - 4200 грн. З врахуванням вищенаведеного просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 02.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається(приєднується)до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Судом встановлено, що 10.11.2021 між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №-146749 «Проста позика», який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором: T4RUX9AB /а.с. 7-12/.

Згідно з п. 2.1. договору товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором.

Відповідно до п. 2.2. договору кредит надається в загальному розмірі 1 500,00 грн.

Згідно з п. 2.3. договору строк період користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 10.11.2021 року та закінчується 24.11.2021 року (включно).

Як передбачено п. 2.5. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.7 договору плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п. 2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.

Як вбачається з графіку розрахунків, відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити тіло кредиту в сумі 1 500 грн та 406 грн процентів.

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.09.2024 та квитанції за сплату №119059011 від 10.11.2021 відповідачу перераховано кошти на карту № НОМЕР_1 в сумі 1 500 грн /а.с. 32/.

Судом також встановлено, що 18.10.2021 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4418608, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором: L50759 /а.с. 16 зворот-20/.

Згідно п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн.

Згідно п. 1.3. кредит надається строком на 30 днів з 18.10.2021.

Згідно п. 1.4. термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.11.2021.

Згідно п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 2 000 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 7 500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 1.7. тип процентної ставки за цим договором: фіксована.

Згідно п. 2.3.1.2. договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до платіжного доручення 59020619 від 18.10.2021 відповідачу перераховано кошти на кредитну картку № НОМЕР_2 в сумі 20 000 грн /а.с. 33/.

Судом також встановлено, що 02.11.2021 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №102699539, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором: J58681 /а.с. 23 зворот-27/.

Згідно п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн.

Згідно п. 1.3. кредит надається строком на 30 днів з 02.11.2021.

Згідно п. 1.4. термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 02.12.2021.

Згідно п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 2 200 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 7 500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 1.7. тип процентної ставки за цим договором: фіксована.

Згідно п. 2.3.1.2. договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до платіжного доручення 34622579 від 02.11.2021 відповідачу перераховано кошти на кредитний рахунок № НОМЕР_3 в сумі 20 000 грн /а.с. 33 зворот/.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори та між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №-146749 від 10.11.2021, укладеного між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , станом на 07.03.2023 заборгованість відповідача перед ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» становила 1 906 грн, з яких: 1 500 грн заборгованість за тілом кредиту; 406 грн заборгованість за нарахованими процентами /а.с. 34-39/.

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4418608 від 18.10.2021, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , станом на 26.01.2022 заборгованість відповідача перед ТзОВ «Мілоан» становила 89 500 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 67 500 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 2 000 грн заборгованість за комісією /а.с. 39 зворот-40/.

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №102699539 від 02.11.2021, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , станом на 10.02.2022 заборгованість відповідача перед ТзОВ «Мілоан» становила 89 700 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 67 500 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 2 200 грн заборгованість за комісією /а.с. 40 зворот-41/.

07.03.2023 між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТзОВ «Коллект центр» укладено договір №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за умовами якого кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі на умовах, визначених цим договором, права вимоги кредитора до боржників зазначених у Додатку №1 до цього договору /а.с. 47-48/.

Відповідно до реєстру боржників до договору №07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 ТзОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №-146749 від 10.11.2021 /а.с. 49-51/.

26.01.2022 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-01/2022-83 за умовами якого клієнт первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 83 672 331,46 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками /а.с. 52 зворот-54/.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №4418608 від 18.10.2021 /а.с. 55, 57-58/.

10.03.2023 між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у Додатку №1 та №3 до цього договору /а.с. 65-67/.

Відповідно до реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 ТзОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №4418608 від 18.10.2021 /а.с. 69, 70-71/.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №4418608 від 18.10.2021 заборгованість відповідача перед ТзОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 становила 118 500 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість по основній сумі кредиту; 67 500 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2 000 грн заборгованість з комісії; 29 000 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 26.01.2022 по 23.02.2022 /а.с. 42/.

10.02.2022 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №10-02/2022-50 за умовами якого клієнт первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 50 173 520,95 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками /а.с. 58 зворот-60/.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №102699539 від 02.11.2021 /а.с. 62, 63-64/.

10.01.2023 між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у Додатку №1 та №3 до цього договору /а.с. 72-74/.

Відповідно до реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТзОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №102699539 від 02.11.2021 /а.с. 75, 76-77/.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №102699539 від 02.11.2021 заборгованість відповідача перед ТзОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 становила 103 700 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість по основній сумі кредиту; 67 500 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2 200 грн заборгованість з комісії; 14 000 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 /а.с. 43/.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ «Коллект центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов: кредитного договору №-146749 від 10.11.2021, що був укладений між первісним кредитором ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 ; кредитного договору №4418608 від 18.10.2021, що був укладений між первісним кредитором ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ; кредитного договору №102699539 від 02.11.2021, що був укладений між первісним кредитором ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення у ОСОБА_1 заборгованостей за кредитними договорами.

Між тим, суд звертає увагу на те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів, які нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до укладеногодоговору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У Постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Коллект центр» за кредитним договором №-146749 від 10.11.2021 станом на 10.09.2024 заборгованість відповідача перед ТзОВ «Коллект центр» становить 7 286 грн, з яких: 1 500 грн заборгованість за тілом кредиту; 406 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 5 380 грн заборгованість за відсотками нараховані ТзОВ «Коллект центр» за період з 24.11.2021 по 23.02.2022 /а.с. 46/.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором №-146749 від 10.11.2021 в розмірі 1 500 грн та правові підстави для нарахування відсотків на дату відступлення прав вимоги від ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» до ТзОВ «Коллект центр» у розмірі 406 грн, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд доходить висновку про задоволення в цій частині позовних вимог.

Водночас, не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення відсотків, нарахованих ТзОВ «Коллект центр» у період з 24.11.2021 по 23.02.2022 у розмірі 5 380 грн, оскільки такі, відповідно до п. 2.3 Договру, нараховані поза межами строку дії договору №-146749 від 10.11.2021.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Коллект центр» за кредитним договором №4418608 від 18.10.2021 станом на 10.09.2024 заборгованість відповідача перед ТзОВ «Коллект центр» становить 118 500 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту на дату відступлення права вимоги; 96 500 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2 000 грн заборгованість з комісії /а.с. 44/.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором №4418608 від 18.10.2021 в розмірі 20 000 грн, правові підстави для нарахування відсотків на дату відступлення прав вимоги від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 67 500 грн та 2000 грн комісії, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд доходить висновку про задоволення в цій частині позовних вимог.

Водночас, не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення відсотків, нарахованих ТзОВ «Вердикт Капітал» у період з 26.01.2022 по 23.02.2022 у розмірі 29 000 грн, оскільки такі нараховані поза межами строку дії договору з урахуванням пролонгації строку кредитування на 60 днів на підставі п. 2.3.1.2 Договору.

Згідно розрахунку заборгованості ТзОВ «Коллект центр» за кредитним договором №102699539 від 02.11.2021 станом на 10.09.2024 заборгованість відповідача перед ТзОВ «Коллект центр» становить 103 700 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту на дату відступлення права вимоги; 81 500 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2 200 грн заборгованість з комісії /а.с. 45/.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором №102699539 від 02.11.2021 в розмірі 20 000 грн, правові підстави для нарахування відсотків на дату відступлення прав вимоги від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 67 500 грн та 2 200 грн комісії, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд доходить висновку про задоволення в цій частині позовних вимог.

Водночас, не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення відсотків, нарахованих ТзОВ «Вердикт Капітал» у період з 10.02.2022 по 23.02.2022 у розмірі 14 000 грн, оскільки такі нараховані поза межами строку дії договору з урахуванням пролонгації строку кредитування на 60 днів на підставі п. 2.3.1.2 Договору.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТзОВ «Коллект центр» заборгованість у розмірі 181 106 грн, що складається з: 1906 грн заборгованість за кредитним договором №-146749 від 10.11.2021; 89 500 грн заборгованість за кредитним договором №4418608 від 18.10.2021; 89 700 грн заборгованість за кредитним договором №102699539 від 02.11.2021.

Вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено 2 753,83 грн судового збору, тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2 173 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

З метою документального підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано заявку на надання юридичної допомоги №230 від 05.07.2024, витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 на суму 25 000 грн, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», платіжну інструкцію № від 12.09.2024.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог частково, враховуючи, складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі; з огляду на приписи п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 10 000 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відтак з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 181 106 грн (сто вісімдесят одну тисячу сто шість гривень) заборгованості.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 2 173 грн (дві тисячі сто сімдесят три гривні) судового збору та 10 000 грн (десять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/7649/24. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.