КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/338/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, а також судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що у нього внаслідок нанесених йому відповідачем тілесних ушкоджень погіршився слух, його було звільнено з роботи та виселено з гуртожитку, погіршились відносини з близькими та стан здоров`я. З цивільним позовом позивач на стадії досудового розслідування та судового розгляду в порядку ст. 128 КПК України не звертався, тому просив позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 12 вересня 2023 року подав апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не навів належного мотивування свого висновку про доведеність моральної шкоди, її розміру, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, в порушення ст. ст. 263. 264 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не з`ясував належним чином правовідносини, які виникли між сторонами.

Апелянт вказує, що жодних доказів, які б свідчили про завдання моральної шкоди, її розмір, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, позивач не зазначив. Для настання відповідальності обов`язково необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вина. Єдиними доказами на підтвердження завдання моральної шкоди позивач зазначив вирок та висновок експерта, однак ними підтверджено лише факт нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, за які відповідач вже поніс покарання. Ці докази не підтверджують факт нанесення моральної шкоди та її розмір.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У січні 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду надійшов відзив, у якому адвокат Прудивус М.О. в інтересах ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, мотивуючи це тим, що шкода здоров`ю позивача була завдана відповідачем, що підтверджується вироком суду. Відповідач під час розгляду кримінальної справи повністю визнавав свою вину, однак в апеляційній скарзі навпаки заперечує свою вину у вчиненні щодо позивача кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 липня 2022 року на підставі вироку Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України (а.с. 11-13).

Відповідно до висновку експерта № 042-634-2022 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, ушкодження у ділянці голови ОСОБА_2 обумовили тривалість розладу здоров`я на строк понад 6, але не менш, ніж 21 добу, відноситься до легкого (а.с. 17-22).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з доданої до позовної заяви копії вироку у справі № 755/5352/22 вбачається, що відповідач вину у нанесенні позивачу умисних легких тілесних ушкоджень визнав. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень позивачу було заподіяно короткочасний розлад здоров`я. Виходячи з обставин справи суд першої інстанції вважав, що заподіяння моральної шкоди, завданої позивачу вчиненням кримінального правопорушення є доведеним, а визначений позивачем розмір 50 000,00 грн. відповідає принципу розумності та пропорційності.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що в результаті неправомірних дій відповідача по відношенню до нього, - йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних та суспільно-небезпечних дій відповідача, позивачу завдано суттєвих немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в його житті. Окрім цього, наслідки події, що сталася, потягли за собою погіршення слуху, звільнення з роботи та втрату місця проживання (виселено з гуртожитку), погіршення відносин з близькими, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають значних зусиль задля їх подолання.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, кримінального провадження у справі № 755/5352/22 та встановлено судом, органом досудового розслідування, ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що 19 травня 2022 року приблизно о 16 год. 00 хв. перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де вирішив зайти до кімнати № 2, в якій проживає ОСОБА_2 . Перебуваючи у кімнаті, ОСОБА_1 почав вживати алкогольні напої та поводити себе агресивно на що ОСОБА_2 зробив зауваження та попросив вийти із своєї кімнати. У цей час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. У ході якого у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 . Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання наслідків, ОСОБА_1 підійшовши до ОСОБА_2 наніс близько чотирьох ударів кулаком правої руки в область голови та один удар кулаком правої руки в область обличчя останнього. Після чого, продовжуючи реалізовувати свої протиправні дії, ОСОБА_1 , наніс ще один удар ногою в область лівого стегна потерпілого ОСОБА_2 . У подальшому потерпілого ОСОБА_2 було госпіталізовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, а ОСОБА_1 вийшовши із кімнати пішов у невідомому напрямку. У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_1 наніс потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження - закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та численні гематоми голови, синець на внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України слідує, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частина 7 статті 128 КПК України передбачає, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в контексті заявлених позовних вимог, предмету спору, переданого на розгляд суду в порядку цивільного судочинства, обставин, які були встановлені під час кримінального провадження та під час розгляду цивільної справи, а також зібраних у справі доказів, факт завдання відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень повністю підтверджується та не спростований відповідачем у встановленому законом порядку.

При цьому, доводи відповідача про те, що вирок та висновок експерта підтверджує лише факт нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, за які відповідач вже поніс покарання, і ці докази не підтверджують факт нанесення моральної шкоди та її розмір розцінюються апеляційним судом критично, як неспроможні з огляду на таке.

Докази, наявні у матеріалах кримінальної справи щодо участі відповідача у заподіянні тілесних ушкоджень позивачу, відповідачем не спростовані у межах цієї справи у суді першої інстанції, так само як відповідачем не надано і доказів відсутності його вини в ушкодженні здоров`я позивача та заподіянні відповідних моральних стражданнях позивача у зв`язку з цим.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації; у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; у порушенні стосунків з оточуючими людьми; при настанні інших негативних наслідків (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 303/4076/15-к).

Отже, за встановлених у справи обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що завдання моральної шкоди, протиправність дій заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача (нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, тобто ушкодження здоров`я), були доведені під час розгляду справи позивачем і не спростовані відповідачем.

Разом з тим при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, суд першої інстанції на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про те, що такий розмір є цілком справедливою компенсацією моральних страждань позивача внаслідок порушення його прав відповідачем, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів співмірності такого розміру заподіяній позивачу шкоді, а отже, такий розмір заподіяної шкоди є недоведеним належними та допустимими доказами у повному розмірі.

При цьому, апеляційний суд враховує, що визначення розміру моральної шкоди є правом суду, розмір грошового відшкодування визначається судом з урахуванням обсягу страждань, у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; у порушенні стосунків з оточуючими людьми; при настанні інших негативних наслідків та інших істотних обставин.

Отже, беручи до уваги обставини справи, встановлені під час перегляду справи, ступінь нанесених позивачу ушкоджень, ймовірну глибину душевних страждань позивача, а також засади розумності, співмірності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що достатнім для компенсації позивачу негативних наслідків морального характеру є розмір відшкодування у розмірі 10 000,00 грн., що буде відповідати принципам розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року підлягає зміні в частині розміру шкоди, шляхом зменшення суми стягнутої компенсації моральної шкоди. У решті рішенні суду першої інстанції слід залишити без змін.

Позивач звільнений від сплати судового збору у силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», отже сплачений ним судовий збір за подання позову підлягає поверненню відповідно до ст. 7 ЗУ « Про судовий збір» та Порядку повернення коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року №787, як помилково сплачений.

Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про зменшення розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення, то сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1610,00 грн. належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України пропорційно тій частині, яку змінено на його користь, а саме у розмірі 20%, що становить 322,00 грн. При цьому, судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову, пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 20%, що становить 214,72 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 214,72 грн».

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 322,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова