Справа № 930/2579/23
Провадження № 22-ц/801/999/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 рокуСправа № 930/2579/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

Секретар: Кобенда Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Рішення ухвалила суддя Войницька Т. Є.

Рішення ухвалено о 10:34 год у м. Немирів Вінницької області

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2024 року,

Встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що 20 жовтня 2022 року сторони зареєстрували шлюб у Немирівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за № 200.

В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Спільне життя у них не склалось, взаємини між ними погіршилися, вони стали фактично чужими один для одного людьми, мають різні погляди на життя та майбутнє сім`ї. Вона зрозуміла, що вони не зійшлися характерами. Відповідач застосовував до неї фізичне та психологічне насильства та завдавав тілесних ушкоджень під час вагітності, тобто відповідач вчинив відносно неї протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, у зв`язку з чим вона, відповідно до статті 110 СК України має право подати позов до суду до виповнення дитині 1-но річного віку. Відповідач покинув сім`ю і виїхав на проживання за кордон, де знайомиться з іншими дівчатами в соцмережах, при цьому вказує, що він не одружений, не має дівчини, дружини. У даному випадку позивач вважає, що розлучення є єдиним виходом для кожного з них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їх спільної дитини.

Також вважає, що збереження їх сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливими. Строк на примирення їм не потрібен, так як вони неодноразово намагалися примиритися, проте з цього нічого не виходило, навпаки їх взаємини лише погіршувалися.

Спору щодо майна та щодо місця проживання дитини у них немає.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відмовлено.

Судові витрати покладені на позивача.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , пославшись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на неврахування обставин, які є підставою для розірвання шлюбу до виповнення дитині однорічного віку, на порушення права позивача на доступ до правосуддя, що закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить скасувати рішення суду, постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і шлюб розірвати.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, зіславшись на статтю 110 СК України, хоча у випадку відсутності підстав, вказаних у статті 110 СК України, суд мав би винести ухвалу про закриття провадження у справі. Рішення суду про відмову у задоволенні позову обмежує доступ позивача до правосуддя, оскільки позбавляє можливості звернутися з новим позовом про розірвання шлюбу, оскільки рішення між цими сторонами і щодо цього ж предмета спору вже ухвалено.

На момент подання апеляційної скарги дитині виповнилося майже 11 місяців, а під час розгляду апеляційним судом справи дитині виповниться один рік, тому у суду будуть всі підстави для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про розірвання шлюбу.

Після скасування апеляційним судом попередньої ухвали суду про закриття провадження у справі, справа підлягала розгляду іншим суддею.

Суд першої інстанції не врахував обставин, які стали підставою для розірвання шлюбу, а саме тих обставин, які зазначені у ч. 2 ст. 110 СК України. А позивач у своєму позові посилалася на те, що відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне та психологічне насильства та завдавав тілесних ушкоджень під час вагітності, тобто відповідач вчинив відносно позивача протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, у зв`язку з чим позивач відповідно до статті 110 СК України має право подати позов до суду до виповнення дитині 1-но річного віку. Крім того, відповідач покинув сім`ю і виїхав на проживання за кордон, де знайомиться з іншими дівчатами в соцмережах, при цьому вказує, що він не одружений, не має дівчини, дружини.

Також позивач вважає, що судом першої інстанції порушено її право на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме у незаконній відмові в доступі до правосуддя, у тому числі у незаконній відмові в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо, або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило учасникам справи реалізувати надані їм процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду.

Відповідач не надав відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати рішення суду, ухвалити нове про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 106 зворот), у судове засідання не з`явився.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2022 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Немирівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за № 200, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 20 жовтня 2022 року. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_5 (а. с. 8).

В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Немирівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за № 60 від 26 квітня 2023 року (а. с. 9).

Після розлучення дитина залишилася проживати із матір`ю. Між сторонами спору про місце проживання дитини немає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, на час пред`явлення позивачем до суду позову про розірвання шлюбу дитині було 5-ть місяців, а на час розгляду справи виповнилося 9-ть місяців. Позивачем не доведено факту вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення щодо неї або їх новонародженої дитини, а надані нею фото із соціальних мереж свідчать про поведінку відповідача, яка є несумісною із поведінкою одруженого чоловіка, в той час як такі дії відповідача не є кримінально караними. Отже, позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, до досягнення їх дитиною одного року і не довела обставин, за яких такий позов може бути пред`явлений до суду до досягнення дитиною одного року.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів.

Позивач ОСОБА_1 14 вересня 2023 року подала до суду позов про розірвання шлюбу із ОСОБА_2 , вказавши у заяві, що вони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час подачі позову до суду дитині виповнилося 5-ть місяців.

В обґрунтування позовних вимог вона у позові зазначила про те, що відповідач застосовував до неї фізичне та психологічне насильства та завдавав тілесних ушкоджень під час вагітності, тобто відповідач вчинив відносно неї протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, у зв`язку з чим вона відповідно до статті 110 СК України має право подати до суду позов про розірвання шлюбу, до виповнення дитині 1-но річного віку (а. с. 1-3).

При цьому позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, на підтвердження факту вчинення відповідачем відносно неї або їх дитини протиправної поведінки, що містить ознаки кримінального правопорушення і матеріали справи жодних таких доказів не містять та судом першої інстанції не встановлено того, що такий факт мав місце.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, згідно з ч. 2 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Відповідно до пункту 4 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і закрити провадження у справі.

За правилами частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України.

Згідно вимог частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєї ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору про розірвання шлюбу за позовом, який пред`явлений особою протягом одного року після народження дитини, провадження по якому відкрито, суд приходить до висновку про скасування судового рішення і закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, як спір, що не підлягає розгляду судом.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 377, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року скасувати, а провадження закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2024 року