УХВАЛА

іменем України

ЄУН № 321/2119/13-ц

Провадження № 4 - с/337/12/2024

24.05.2024 м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мальованого В.О.,

за участю секретаря - Крижко Я.О.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 (далі заявник, ОСОБА_1 , боржник) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 43577278 від 14.04.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 заявник в особі представника подав до суду дану скаргу.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову від 14.04.2020 ВП № 43577278 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Зазначає, що Михайлівським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист на виконання рішення суду по справі № 321/2119/13-ц від 24.12.2013 щодо стягнення з неї, як боржника на користь ОСОБА_2 , у розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20 листопада 2013 року і до досягнення ними повноліття. За даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження № 43577278. Так, березні 2024 року вона намагалась перетнути державний кордон для працевлаштування в Польщі. Однак на митниці вона дізналась, про існування обмежень щодо неї та наявність заборони виїзду за кордон. На її думку державним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що вона свідомо, умисно ухиляється від виконання рішення суду. А отже, просить суд задовольнити вимоги її скарги.

У запереченнях на скаргу від 17.05.2024 представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просив відмовити в задоволенні скарги заявнику, з підстав зазначених у останніх.

Вказавши у зв`язку з тим, що у боржника була наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, 14.04.2020 державним виконавцем було винесено вмотивовану постанову відповідно до частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У зв`язку із зазначеним посилання скаржника на не доведення державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання зобов`язань не відповідають дійсності, оскільки єдиною умовою для застосування зазначених обмежень є наявність несплаченої заборгованості по аліментам. Отже, станом на теперішній час виконавче провадження № 43577278 з виконання виконавчого листа № 321/2119/13-ц виданого 03.03.2014 Михайлівським районним судом Запорізької області перебуває на виконанні у відділі, заборгованість по аліментам у розмірі 255 799, 23 грн., у повному обсязі не сплачена та підстави для скасування тимчасових обмежень відсутні.

У судове засідання боржник (його представник) не прибув, надіславши заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Судом встановлено.

Відділом на виконання доручення № 9370/26 - 40 винесене 14.02.2023 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Василівський ВДВС) до Відділу на виконання передано виконавче провадження № 43577278 з виконання виконавчого листа № 321/2119/13 - ц виданого 03.03.2014 Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитини у відповідного віку, почавши стягнення з 20 листопада 2013 року і до досягнення ними повноліття.

Згідно інформації з АСВП 14.04.2020 державним виконавцем Василівського винесено постанови № 43577278 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, в яких зазначено, що сукупний розмір заборгованості по аліментам згідно розрахунку від 14.04.2020 за період з 01.12.2019 по 01.04.2020 складає 15 000 грн.

Згідно абзацу 3 ч. 6 розділу XVI Інструкції тимчасові заходи, передбачені пунктами 1 -4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 17.05.2024 заборгованість складає 255 799, 23 грн.

Також згідно інформації з АСВП боржником з 04.06.2014 жодного разу не сплачувались кошти на виконання виконавчого провадження № 43577278 з виконання виконавчого листа № 321/2119/13 - ц виданого 03.03.2014 Михайлівським районним судом Запорізької області. Інформація скаржника щодо надходжень на рахунок Відділу коштів з рахунків боржника у розмірі 59 998,00 грн., на погашення заборгованості по аліментам не відповідає дійсності, адже жодних коштів на рахунок Відділу не надходило. Станом на теперішній час заборгованість по аліментам у повному обсязі не сплачена. Відсутні підстави для припинення тимчасових заходів застосованих до боржника.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з пунктом а частини 1 та частиною 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, зокрема передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з абзацами 3, 4 ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» постанови, зазначені у пунктах 1- 4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР .

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За частинами 1, 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень тимчасові заходи, передбачені пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови від 14.04.2020 існувала заборгованість боржника зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

На час розгляду скарги існує заборгованість по сплаті аліментів, скаржником не доведено наявність підстав для скасування обмеження у праві боржника виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, та відсутні докази, що встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, що є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З наявних матеріалів справи не вбачається порушення державним виконавцем чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби прав, свобод чи законних інтересів заявника при здійсненні дій по виконанню рішення суду, тому дії державного виконавця є законними та обґрунтованими.

За таких обставин скарга задоволенню не підлягає .

Керуючись ст. ст. 2 - 13, 18, 81, 126 - 127, 258 - 261, 447 - 452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 43577278 від 14.04.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Мальований