Справа № 732/388/24
Провадження № 2/732/175/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2024 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Карпинської Н.М., секретар - Воропаєва К.В., за участі дистанційно в режимі відеоконференції із використанням власного програмного забезпечення та системи "Електронний суд" - прокурора Драшпуль Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Анастасії Гресь в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до громадянина білорусі ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації
У судовому засіданні прокурором позовні вимоги підтримано, надано згоду на заочний розгляд. Відповідач участі у судовому засіданні не приймає.
Оскільки відповідач повідомлявся, в тому числі через оголошення, розміщене на офіційному веб-порталі "Судова влада", про дату, час та місце судового засідання і в судове засідання не з`явився сам та не забезпечив участі свого представника, а прокурор не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у справі доказів без особистої участі сторони позивача.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши прокурора, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Із матеріалів спадкової справи (а.с.96-119) встановлено наступне.
Земельні ділянки (предмет спору) первинно належали ОСОБА_2 (громадянці України) згідно сертифікату серії ЧН № 0264703, який був виданий Городнянською райдержадміністрацією 14.08.1996 та зареєстрованого 22 серпня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 358 та в подальшому успадковані ОСОБА_1 , який прийняв спадщину і таке майно увійшло до складу спадщини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Подвійне громадянство в Україні заборонено. В нотаріальних органах та уповноваженому органі місцевого самоврядування із земельних питань ОСОБА_1 ідентифікувався як громадянин білорусі. У процесі розгляду справи підтвердження від ОСОБА_1 про відмову від громадянства білорусі і набуття ним громадянства України до суду не надходило. Прокурором надана довідка, посвідчена 26.02.2024 про те, що згідно обліків УДМС у Чернігівській області за отриманням паспорта громадянина України ОСОБА_1 не звертався.
Способом захисту інтересів держави прокурором обрано припиненням права власності на земельні ділянки громадянина іноземної держави, який протягом року не здійснив їх відчуження.
Так Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі ЗК).
Частиною п`ятою статті 22 ЗК визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
За змістом частини четвертої статті 81 ЗК землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (частини перша та друга статті 145 ЗК України).
Частиною першою статті 348 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду.
Таким чином, з урахуванням того, що відповідач, як іноземець набув на праві власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення та не відчужив їх протягом строку встановленого статтею 81 ЗК, такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду на підставі статті 145 ЗК.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог.
З урахуванням того, що земля є об`єктом права власності Українського народу, припинення права власності на землю щодо іноземця-власника переслідує легітимну мету, а захід із втручання у право такої особи є пропорційним визначеній меті, тому задоволення вимоги про конфіскацію, яка передбачає чіткий механізм і гарантії, не становитиме індивідуального тягаря, який був би надмірним з урахуванням конкретних положень українського законодавства.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, який компенсується стороні, яка його понесла.
Керуючисьст. 13 Конституції України, ст. 348 ЦК України ст. 81,145 Земельного кодексу України ст.ст. 2, 12,81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд
задовольнити позов заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Анастасії Гресь в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації.
речових прав на нерухоме майно 17.12.2021 номер запису про право власності 45855682 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 62504864 від 22.12.2021) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Датою складення повного тексту заочного рішення є 27 травня 2024 року
Суддя Карпинська Н.М.