печерський районний суд міста києва
пр. № 2-4574/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвиновій І. В.,

при секретарі судового засідання - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визначити для неї додатковий строк тривалістю у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її дідуся ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач не мала можливості звернутися до нотаріуса протягом шести місяців з дня смерті дідуся, оскільки факт смерті було встановлено судом 03 липня 2023 року, оскільки вона настала на тимчасово окупованій території, починаючи з лютого 2014 року, а свідоцтво про смерть видано 07 липня 2023 року.

Представник відповідача у відзив не визнав позов, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що Пенсійний фонд України не є належним відповідачем у справі, інформація про суми нарахованої та неотриманої пенсії, про подання / неподання заяви про виплату недоотриманої пенсії, у зв`язку із смертю пенсіонера, наявна у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, де померлий перебував на обліку, як отримувач пенсійних виплат.

Представник третьої особи у справі у своїх поясненнях вказала, що з 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 перебував на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Краматорську як внутрішньо-переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Виплата пенсії проведена по 31 березня 2016 року. З 01 квітня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. Останній особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії на звертався. З 01 січня 2023 року, у зв`язку із смертю пенсіонера, пенсійна справа знята з обліку. Запити нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії до Головного управління не надходили, звернення спадкоємців із заявою про виплату недоотриманої пенсії відсутні. Також представник у поясненнях на позов вказала, що пенсія за життя ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2022 року не нараховувалася.

ІІ. Процесуальні дії та рішення суду.

29 серпня 2023 року вказана позовна заява, на виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року, надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 15 листопада 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

21 листопада 2023 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у загальному позовному провадженні /а. с. 23-24/.

26 грудня 2023 року на електронну поштову скриньку надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , у якому також представник відповідача просила залучити до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, і вказала, окрім цього, клопотання про розгляд справи за відсутності представника Пенсійного фонду України /а. с. 33-42/.

05 березня 2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі третьою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області /а. с. 50-51/.

28 березня 2024 року засобами Електронного суду представник третьої особи у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подала пояснення на позов /а. с. 59-138/.

17 квітня 2024 року позивач подала заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності, просила закрити підготовче провадження і призначити справу до розгляду по суті /а. с. 83/.

17 квітня 2024 року ухвалою судді у справі закрито підготовче провадження і призначено до розгляду по суті /а. с. 85-86/.

Окрім цього 17 квітня 2024 року від третьої особи у справі передано подані через Електронний суд 16 квітня 2024 року пояснення на позов та заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області /а. с. 119-114/.

20 травня 2024 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити.

Позивач, представник відповідача, представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, враховуючи подані завчасно заяви про розгляд справи за їхньої відсутності і заяви по суті.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 настала смерть ОСОБА_2 у м. Донецьк Донецької області від набряку легенів, атеросклеротичного захворювання серця, факт чого встановлено у порядку ст.ст. 315-317 ЦПК України, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року /а. с. 12, 13/.

ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Кіровським РАЦС м. Макіївка Донецької області 25 серпня 1964 року про народження ОСОБА_3 (батька заявниці), за актовим записом 1070, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Кіровським РАЦС м. Макіївка Донецької області 08 жовтня 1984 року про народження ОСОБА_4 , за актовим записом № 609, та свідоцтвом про шлюб, укладеного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , серії НОМЕР_3 , виданим Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, 10 квітня 2010 року, за актовим записом № 200, у зв`язку із чим заявниця змінила прізвище на ОСОБА_4 /а. с. 8, 9, 10, 11/.

07 липня 2023 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 837 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 /а. с. 7/.

25 липня 2023 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єніна Ю. А., отримавши заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва по право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк Донецької області, й свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , постановою від 25 липня 2023 року № 20/02-31 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна ОСОБА_2 , у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини /а. с. 6/.

Починаючи з 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 перебував на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Краматорську як внутрішньо-переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

З 01 квітня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення, як стверджує представник третьої особи у справі - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, й по 31 грудня 2022 року не нараховувалася /а. с. 110/.

З 01 січня 2023 року, у зв`язку із смертю пенсіонера ОСОБА_2 , пенсійна справа знята з обліку.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Крім того, відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначена правова позиція сформульована Верховним Судом у своїй постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 08 червня 2022 року у справі № 571/731/21 (№ 61-3430св22).

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Позивач обґрунтовувала свою заяву тим, що не могла протягом шести місяців з часу смерті ОСОБА_2 звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки м. Донецьк Донецької області з березня 2014 року є окупованою країною-агресором - рф територією України, й документи, що підтверджували смерть її дідуся, тривалий час не надходили у зв`язку із активними бойовими діями, й факт смерті на тимчасово окупованій території потребує встановлення у відповідності до законодавства України.

Крім цього з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2024 року, який неодноразово продовжувався і наразі триває по 11 серпня 2024 року, у відповідності до Указу від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

За приписами частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відтак вже за умови пропуску строку, встановленого законом, для звернення із заявою про прийняття спадщини, у спадкоємця наявне право на подання позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини, тому суд вбачає законні підстави для задоволення позову.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-16, 22, 1220, 1261, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, задовольнити.

Визнати причини пропущення строку для прийняття спадщини поважними та встановити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 - два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 травня 2024 року.

Суддя І. В. Литвинова