ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 395/892/23

провадження № 22-ц/4809/175/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменний О.А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2023 року у складі судді Забуранного Р.А.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв?язку з чим підписала Заяву № б/н від 25.07.2011.

14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000,00 гривень.

Зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 18.07.2023 має заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з ОСОБА_1 41 074,58 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.07.2011, яка складається з наступного: 32 752,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8 322,54 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.07.2011 станом на 18.07.2023 в розмірі 32 752 гривні 04 копійки та судовий збір у розмірі 2140 гривень 17 копійок, а всього стягнути 34892 гривні 21 копійка. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначав, що судом першої інстанції не враховано всі докази, які є в матеріалах справи, допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зауважив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 25.07.2011 відповідачка підписала довідку про умови кредитування, в якій сторони погодили базову процентну ставку 3% на суму залишку заборгованості по кредиту на місяць, валюту кредиту, порядок погашення заборгованості. Тобто відповідачка при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків.

Звертав увагу, що із виписки по рахунку вбачається, що відповідач не лише користувався кредитними коштами, а й здійснював платежі на часткове погашення заборгованості, у тому числі на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом.

Вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

25.07.2011 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок.(а.с.19-21).

В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 (договір б/н).(а.с.16).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків в розмірі 8322,54 грн, тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині скасувати з огляду на наступне.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови кредитування, зокрема щодо відсотків.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 липня 2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, згідно з умовами якої відповідач отримав кредитну картку, зі встановленим кредитним лімітом (а.с. 20 зворот - 21).

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підписавши цю заяву, засвідчила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді.

На підтвердження факту укладення кредитного договору, АТ КБ «Приватбанк» додатково до Анкети-заяви від 25.07.2011 надано до позову довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку про рух коштів, довідку про зміну умов кредитування за обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 .

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 25.07.2011 станом на 18.07.2023, становить 41074,58 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 32 752,04 грн.; заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8322,54 грн.

Також банком до позову долучено виписку за картковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_2 за період з 25.07.2011 по 20.07.2023, з якої вбачається, відповідачем на власні потреби було витрачено кредитних коштів на суму 146 990,58 грн., а внесено коштів на погашення кредитної заборгованості у розмірі 105 916 грн. (а.с. 60).

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач отримувала від банку кредитні кошти та користувалася ними, розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по карткам відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення нею коштів банку.

Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так з наданої довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається що сторони погодили базову % ставку щомісячно (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) у розмірі 3,0% .

Вказана довідка 25.07.2011 підписана відповідачкою, про що свідчить її підпис (а.с. 18).

Таким чином, зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що відповідачка ознайомилася з умовами кредитування в частині сплати відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за простроченими відсотками.

Відповідно до висновку Касаційної цивільної палати № 755/7704/15-ц Верховного Суду викладеного у постанові № від 23 січня 2018 року, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд, зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, без їх перевірки та без дослідження і врахування розрахунку складеного позивачем.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови у позові про стягнення відсотків підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку і стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку відсотків за користування кредитом в розмірі 8322,54 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню з відповідачки на користь скаржника також підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (), заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 8322,54 (вісім тисяч триста двадцять дві) грн 54 копійки та судовий збір у сумі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний