Справа № 953/4590/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

"29" травня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

судді - Колесник С.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, a caмe, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , самостійно здiйснює догляд за своєю малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (свідоцтво про народження: НОМЕР_3 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 30 серпня 2019 року, про що в Книзі реєстрації народжень 22 серпня 2019 року зроблено відповідний актовий запис № 957), яка постійно мешкає разом з батьком, знаходиться на його утриманні, який самостійно займається вихованням дитини.

На обгрунтування заяви заявник посилається на те, що з рішення суду про розірвання шлюбу вбачається, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після припинення шлюбних стосунків, за згодою сторін, залишається проживати разом з батьком ОСОБА_1 . Мати дитини, ОСОБА_2 , проживає в місті Харкові в зв`язку з фаховою необхідністю разом з сином від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Внаслідок введення військового стану та складної ситуації в Україні, небезпечних обставин для проживання малолітньої дитини у м. Харкові, колишня дружина ОСОБА_2 не має можливості утримувати дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та займатися її вихованням в цих обставинах. Більше того, на її вихованні та утриманні знаходиться її син від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки батько даної дитина позбавлений батьківських прав рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2020, справа № 639/2064/20, провадження № 2/639/1046/20. З 23.02.2024 дитина разом з батьком фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час заявник стикнувся з ситуацією, коли на підтвердження факту здiйснення ним самостійного догляду за дитиною, її виховання, перебування дитини на утриманнi, та проживання дитини разом з батьком, вiд рiзних установ вимагають саме рішення суду з цього питання.

Встановлення факту проживання та перебування дитини на утриманні батька має для останнього виключне юридичне значення для подальшого оформлення документів для дитини, зокрема, перереєстрацію місця проживання дитини, оформлення паспорту для виїзду за кордон для дитини без отримання на те нотаріальної/письмової згоди матері дитини, з якою вона спільно не проживає.

Необхідність встановлення факту проживання та перебування дитини на утриманні батька також обумовлена багатьма організаційними моментами. Зокрема, для полегшення процедури влаштування дитини до школи, переведення до іншого навчального закладу, оформлення/переоформлення договору на лікування з лікарем, інших документів. При цьому, враховуючи проживання батька з дитиною окремо від матері, за відсутності рішення суду про позбавлення матері батьківських прав, оформлення усіх вищевказаних документів ускладнене необхідністю отримання письмової (нотаріально посвідченої) згоди матері дитини, що є вкрай утрудненим, оскільки остання проживає в іншому місті, зв`язок з матір`ю нестабільний, що в тому числі обумовлено воєнними діями в Україні.

Від встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за неповнолітньою дитиною залежить виконання прав та обов`язків визначених сімейним кодексом України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та інше.

У зв`язку з вищевикладеним, у заявника виникла необхідність звернутися з цією заявою до суду.

Також, зазначив, що заходи позасудового врегулювання не провадились, оскільки встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку не передбачено чинним законодавством України. За таких обставин, вирішити дане питання в позасудовому порядку, є неможливим.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 справу передано судді Колесник С.А.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Згідно ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права, за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Так, правовідносини, які склались між заявником, заінтересованою особою та дитиною врегульовані Сімейним кодексом України та спеціальними законодавчими актами.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 157 СК України визначено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (стаття 159 СК України).

Із заяви та матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 фактично оспорює участь другого з батьків у вихованні малолітньої дитини.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що з заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 293-294, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.А.Колесник