Справа № 214/301/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним з позичальником за її життя ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , кредитним договором № б/н від 20.10.2008 у сумі 13 869,81 грн., посилаючись на неналежне виконання за життя спадкодавцем взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог зазначено, що 20 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, станом на дату її смерті заборгованість за кредитним договором становила 13 869,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Тому оскільки відповідач прийняв спадщину після смерті позичальника ОСОБА_2 , що підтверджується письмовим повідомленням нотаріуса, зобов`язаний відшкодувати кредитору вказану заборгованість, та з метою захисту прав кредитора спадкодавця просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 13 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року прийнято справу до свого провадження у зв`язку зі звільненням у відставку з посади судді ОСОБА_3 .

У судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно поданої одночасно з позовною заявою клопотання, представник позивача ОСОБА_4 просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Згідно поданої до суду заяви, представник відповідача адвокат Перепелиця Л.Л. просить проводити розгляд справи за її та відповідача відсутності, проти вимог заперечує.

У письмових поясненнях представником відповідача ОСОБА_5 викладено заперечення щодо відсутності доказів прийняття відповідачем спадщини після смерті позичальника, вартість успадкованого майна, пропуск кредитором встановленого ст. 1281 ЦК України строку та відсутності доказів в частині часу (дати) виникнення права вимоги позивача до спадкоємців, оскільки суду не доведено дату, з якої позивач дізнався про смерть позичальника та звідки він дізнався про цей факт. Просить відмовити у задоволенні вимог.

У письмових запереченнях представника АТ КБ «Приватбанк» зазначено про надання 12.01.2016 року банку інформації про смерть позичальника ОСОБА_2 , направлення нотаріусу 10.05.2016 претензії кредитора та у зв`язку з відсутністю відповіді нотаріуса, повторного направлення08.07.2019 письмової претензії кредитора, на яку нотаріусом було надано відповідь про видачу відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому передбачений ст. 1281 ЦК України строк банком не пропущений.

Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, відповідно до укладеного між сторонами договору, ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, відкритої 20 жовтня 2008 року терміном дії до 10/12 та підтверджується заявою-анкетою, підписаною сторонами 05.11.2008 (а.с. 16, 28 копія анкети-заяви, довідка).

Позивач свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_6 .В кредит.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 30).

Станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.10.2008 становить 13 869,81 грн., з яких: 13 869,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с. 10-14 розрахунок, виписка).

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, до них не належать зобов`язання спадкодавця з повернення кредиту.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281, 1282 ЦК України.

За статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Указані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Стаття 1282 ЦК України застосовується у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. У свою чергу, недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), має наслідком позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємців, а, отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постановах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі № 587/381/15-ц, на які посилаються заявниці в касаційній скарзі.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід визначати з огляду на те, які правовідносини є спірними, порівнювати права та обов`язки сторін цих правовідносин відповідно до правового чи їх договірного регулювання (пункт 31) з урахуванням обставин кожної конкретної справи (пункт 32).

Висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постановах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі № 587/381/15-ц сформульовані за обставин відкриття спадщини після смерті позичальника до набрання чинності 04 листопада 2018 року Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» (далі Закон № 2478-VIII), яким частини другу та третю статті 1281 ЦК України викладено у новій редакції. Однак загальні висновки наведених постанов Верховного Суду та Верховного Суду України щодо наслідків пропуску кредитором строку пред`явлення вимог до спадкоємців боржника застосовні до цієї справи.

Так, в редакції статті 1281 ЦК України на час відкриття спадщини, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Тлумачення статті 1281 ЦК України свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 171/2639/18 (провадження № 61-18637св21), від 15 березня 2023 року у справі № 394/893/20 (провадження № 61-17358св21), від 10 січня 2024 року у справі № 308/10527/21 (провадження № 61-13010св22).

Згідно з пунктом 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі, зокрема, претензії кредиторів.

Отже, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію нотаріусу, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву (претензію) незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Так, згідно матеріалів спадкової справи, 12 січня 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 10 лютого 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого він успадкував частки чотирикімнатної квартири по АДРЕСА_1 (а.с. 69-91 копія спадкової справи).

Стосовно пропуску позивачем строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, то стороною позивача повідомлено про той факт, що про смерть позичальника ОСОБА_2 банку стало відомо 12.01.2016, та надано копії першої претензії кредитора за вих.. від 29.04.2016 до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори стосовно заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_7 і докази поштового направлення (з відмітками поштового відділення) такої претензії нотаріусу; та докази повторного направлення претензії кредитора 03.02.2019.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів того, що ним, як спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 , повідомлено банк про відкриття спадщини на виконання вимог частини 1 статті 1281 ЦК України.

Листом завідувача Сьомої криворізької державної нотаріальної контори від 15.02.2019 на претензію кредитора від 17.12.2018 (а.с. 37) повідомлено про повернення претензії у зв`язку із закінченням провадження по вказаній спадковій справі 10 лютого 2017 року та видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 17.07.2019 спадкоємцю позичальника направлено лист-претензію кредитора про сплату боргу позичальника ОСОБА_2 (а.с. 38). При цьому згідно наданої до суду копії вказаної спадкової справи, у ній відсутня не лише перша (в разі отримання), а й друга претензія кредитора та повідомлення нотаріуса про повернення цієї претензії.

Тому суд на підставі поданих до суду доказів вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до спадкоємців позичальника ОСОБА_2 з вказаних мотивів.

Крім тогосуд зазначає, що відповідач правом відзиву на позов із наданням письмових доказів направлення такого відзиву позивачу, з метою надання позивачем відповіді на відзив, не скористався, заперечення у відзиві на позов не виклав.

Стосовно наданих до суду письмових пояснень, то ЦПК України взагалі не містить такого поняття як письмові пояснення сторони по справі, адже позивач викладає свою позицію в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, а відповідач у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив (статті 178, 180 ЦПК України).

Письмові пояснення надаються третіми особами у справі (ст. 181 ЦПК України).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 13 869,81 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору, сплаченого ним при подачі позову, який суд вважає можливим стягнути з відповідача з урахуванням пропорційності задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, статями 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 20.10.2008, що виникла станом на 20.12.2015, у сумі 13 869 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 27 травня 2024 р.

Суддя А.В. Ткаченко