Справа № 931/47/24
Провадження № 2/931/71/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 березня 2024 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Масляної С.В.,

за участю: секретаря - Проскуненкової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що не прийняла спадщину,

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що не прийняла спадщину. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , підтвердженням чого є свідоцтво про смерть НОМЕР_1 і з цього дня, відкрилася спадщина на його майно, зокрема на житловий будинок за АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та надвірними спорудами. За життя спадкодавцем заповіт не посвідчувався. 18 липня 2023 року, на підставі заяви позивача та заяви ОСОБА_3 (син) про прийняття спадщини, заяв про відсутність претензій на спадкове майно ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка) в приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г., була заведена спадкова справа № 170/2023 до майна померлого ОСОБА_4 . 01 серпня 2023 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір про поділ спадкового майна до видачі свідоцтв про право на спадщину, згідно умов якого до позивача переходить право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, розташовану за тією ж адресою, а також на земельну ділянку, пл. 1,6559 га, переданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Волинська область, Володимирський район, Затурцівська сільська рада. 13 жовтня 2023 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, вона звернулася до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. із заявою про видачу відповідного свідоцтва, проте, у його видачі їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Тому позивач звернулася до Локачинського районного суду Волинської області із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування, і так 24 жовтня 2023 року було відкрито провадження по справі №931/894/23 та призначено справу до розгляду.

Під час розгляду вищезазначеної справи судом було встановлено нові обставини, що мають істотне значення для справи, які не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи. Як виявилося, за однією адресою з померлим зареєстроване місце проживання його дружини - ОСОБА_2 та її сина від попереднього шлюбу - ОСОБА_7 , який не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , оскільки не являється його рідним сином та не був ним усиновлений. На час відкриття спадщини після смерті її батька - ОСОБА_4 , будинок, що розташований по АДРЕСА_1 не був постійним місцем проживання дружини померлого - ОСОБА_2 , проте вона зареєстрована за даною адресою. Матір позивача, ОСОБА_2 , ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, не підтримувала матеріально та не спілкується зі своїми дітьми по сьогоднішній день. Залишивши неповнолітніх дітей на чоловіка, в 2005 році відповідачка виїхала в Херсонську область, там працювала та проживала. Після смерті ОСОБА_4 всі діти залишилися без батьківського піклування, відповідачка на зв`язок із рідними не виходила. Про смерть батька була повідомлена, але на поховання не приїхала. ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини або заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальних установ не подала. На сьогоднішній день місце її проживання/перебування нікому не відомі. Відповідно, відсутнє волевиявлення спадкоємця ОСОБА_2 , яке спрямоване на володіння, користування та розпорядження спадковим майном. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживає з 2006 року. Зазначені обставини не дають можливості реалізувати позивачу спадкові права, оскільки місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за однією адресою із спадкодавцем.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 22 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.03.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:30 20.03.2024 року.

Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 07.03.2024 року через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 57).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач була викликана до суду через оголошення від 07.03.2024 року на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 62). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від неї не надійшло.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належнм чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.10.2014 (а.с. 7, 13 з/с).

Факт родинних відносин позивача та спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_2 від 14 липня 2023 року, в графі "Батько" зазначено ОСОБА_4 , копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії НОМЕР_3 від 28.02.2023 року, згідно з яким після реєстрації шлюбу прізвище позивача « ОСОБА_8 » змінено на « ОСОБА_9 » (а.с. 15 з/с, 16).

З матеріалів спадкової справи № 170/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 встановлено наступне.

18 липня 2023 року, на підставі заяви позивача та заяви ОСОБА_3 (сина спадкодавця) про прийняття спадщини, заяв про відсутність претензій на спадкове майно ОСОБА_5 (дочки спадкодавця), ОСОБА_6 (дочки спадкодавця) в приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г., була заведена спадкова справа № 170/2023 до майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 11-40).

Із довідки Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 250 від 11 липня 2023 року вбачається, що в селі Шельвів Володимирського району Волинської області знаходиться спадкове майно, що належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 у володіння спадковим майном вступили: дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , які на день смерті покійного проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається: з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та земельної частки (паю) розміром 2,9209 га, який розташований на території Затурцівської сільської ради (колишня Шельвівська сільська рада). Крім того, спадкоємцями являються також дочка померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_3 . Заповіт від імені покійного не посвідчувався (а.с.14).

Отже, з копії спадкової справи № 170/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка).

ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка) подали заяви нотаріусу про відсутність претензій на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 12 з/с, 13).

Судом установлено, що між позивачем та її братом 01.08.2023 року було укладено договір про поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_4 до видачі свідоцтв про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за Р№ 2292, згідно з яким до позивача переходить право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_4 та на земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, розташовану за тією ж адресою, а також на земельну ділянку, пл. 1,6559 га., переданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Волинська область, Володимирський район, Затурцівська сільська рада (а.с. 26).

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 на підставі договору про поділ спадкового майна до видачі свідоцтв про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г., 01.08.2023 року за Р№ 2292, звернулася до приватного нотаріуса Дильного І.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 25).

01 серпня 2023 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки, площею 1,6559, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, Затурцівська сільська рада, кадастровий номер: :05:000:1096 (а.с. 33).

13 жовтня 2023 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, вона звернулася до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. із заявою про видачу відповідного свідоцтва, проте, у його видачі їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами (а.с. 37 з/с, 39-40).

Позивач звернулася до Локачинського районного суду Волинської області із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , і так 24 жовтня 2023 року було відкрито провадження по справі №931/894/23 та призначено справу до розгляду. Під час розгляду вищезазначеної справи судом було встановлено нові обставини, що мають істотне значення для справи, які не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи. Як виявилося, за однією адресою з померлим зареєстроване місце проживання його дружини - ОСОБА_2 та її сина від попереднього шлюбу - ОСОБА_7 .

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 08.02.1992 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 уклали шлюб 08.02.1992 року, про що Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області 08.02.1992 року зроблено запис № 1, після укладення шлюбу прізвище дружини " ОСОБА_8 " (а.с. 8).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 4 від 11.01.2024 року вбачається, що батьками ОСОБА_7 (сина відповідачки), ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (а.с. 9).

Із довідки Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 19 від 10.01.2024 року, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що її мама ОСОБА_2 , 1966 р.н., та брат ОСОБА_7 , 1988 р.н., які зареєстровані в АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації не проживають з 2006 року (а.с. 10).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просила визнати свою матір ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину, оскільки вона фактично не проживала зі спадкодавцем - її батьком за однією адресою, на час відкриття спадщини, незважаючи, що місце проживання матері було зареєстроване за однією адресою з батьком та вони перебували у шлюбі на час його смерті.

Тобто, за змістом позовних вимог ОСОБА_1 фактично просить встановити факт непроживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за однією адресою на час смерті останнього.

Зі змісту ч.2 ст.315 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. До такого висновку прийшла КЦС ВС, розглянувши цивільну справу № 552/196/20.

Позивач же просить встановити юридичний факт не проживання відповідача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав не щодо неї, а щодо іншої особи - її матері ОСОБА_2 , а це суперечить ст. 315 ч. 2 ЦПК Україні, висновку ВС.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.

Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.

Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.

Предметом позову ОСОБА_1 визначила вимогу про визнання відповідачки такою, що не прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , оскільки не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, фактично це вимога про встановлення факту непроживання ОСОБА_2 із спадкодавцем на час відкриття спадщини та неприйняття відповідачкою спадщини після померлого чоловіка.

Виходячи зі змісту позову, позивачка фактично намагалася довести те, що лише вона та ОСОБА_3 (син спадкодавця), які проживали з батьком на час його смерті ( ОСОБА_5 -дочка спадкодавця, ОСОБА_6 - дочка спадкодавця, які проживали за іншими адресами на час смерті батька, спадщину не прийняли, подали заяви нотаріусу про відсутність претензій на спадкове майно) є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , які прийняли спадщину.

При цьому, вимога про встановлення факту постійного непроживання зі спадкодавцем не є належним способом судового захисту позивача у розумінні статті 16 ЦК України. Вказаний юридичний факт підлягає встановленню при вирішенні спадкового спору, а не як окрема позовна вимога.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року, у справі № 592/7860/17.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні та у позовній заяві зазначила, що попередньо звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок після смерті батька ОСОБА_4 , провадження у цій справі було зупинено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вирішила звернутися до суду з окремою позовною вимогою про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, оскільки не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Однак, обставини постійного непроживання відповідача ОСОБА_2 зі спадкодавцем на час його смерті, і як наслідок, неприйняття нею спадщини, підлягає встановленню при вирішенні зазначеного спадкового спору про визнання права власності, а не як окрема позовна вимога.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, однак ця відмова не пов`язана з тим, що нею не підтверджено факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а має місце відмова тільки щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , щодо якого не надано правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 .

Отже, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, який обрала позивачка, щодо визнання факту не проживання її матері ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 і визнання її такою, що не прийняла спадщину після його смерті, не передбачений вимогами ст.16 ЦК України.

При цьому, суд не робить висновки щодо обґрунтованості та доведеності вказаних позовних вимог, оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення в разі звернення позивача до суду щодо застосування належного способу захисту.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, у зв`язку із застосуванням позивачкою способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13,76-83, 141, 175, 265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що не прийняла спадщину - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.03.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна