ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2857/23

Провадження № 22-ц/4820/915/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), Талалай О.І., Янчук Т.О. секретар судового засідання Дияк Я.А.

за участю представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сташук М.О., третьої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №688//2857/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року (суддя Козачук С.В., повне судове рішення складено 20 лютого 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права іпотекодержателя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В липні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом вказуючи, що заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 липня 2018 року у справі №688/716/15-п стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 69278,61 доларів США, що еквівалентно 1831033,66 грн заборгованості за кредитним договором. І 01.08.2018 право вимоги за цим кредитним договором було відступлено АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь АТ «Оксі Банк», яке відступило це право вимоги ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Надалі, 01.08.2018 ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ОСОБА_3 .

Позивач посилається на те, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року замінено стягувача у цивільній справи №688/716/15-п з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_3 . А постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 березня 2023 року ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2023 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання залишено без змін та визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області по справі №688/716/15-ц.

ОСОБА_3 зазначає, що з державного реєстру іпотек йому стало відомо про внесення записів щодо припинення іпотеки житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та в подальшому, на підставі договору дарування, ОСОБА_1 відчужено цей предмет іпотеки ОСОБА_4 , що вказує на умисний намір відповідачки уникнути відповідальності за взяті на себе зобов`язання за договором поруки і, як солідарний боржник, за рішенням суду. А, ОСОБА_4 , прийнявши в дарунок нерухоме майно, проявила пасивну бездіяльність щодо перевірки з відкритих джерел ЄДРСР наявності відносно ОСОБА_1 судових рішень, а тому остання прийняла ризики з обтяженням майна іпотекою та наявністю реальної можливості виконати рішення суду. Позивач вказує, що з 01.08.2018 він став новим кредитором та відповідно набув прав іпотекодержателя, а тому у Банку не було повноважень на припинення іпотеки.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати за ним права іпотекодержателя предмету іпотеки: житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням суду, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року по справі №675/468/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором було відмовлено та визнано законність укладення даного договору, що і стало в подальшому підставою для зміни сторони кредитора (стягувача). Позивач вказує, що ОСОБА_6 , як третя особа у вищевказаній справі, знала про зазначену постанову Хмельницького апеляційного суду, проте не повідомила суд першої інстанції про її наявність, що призвело до невірних висновків та порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

ОСОБА_3 зауважує, що Хмельницьким апеляційним судом у постанові від 07 квітня 2021 року по справі №675/468/20 зазначено, що оспорюваний правочин відповідає вимогам чинного законодавства України та не порушує прав і законних інтересів ОСОБА_5 , оскільки за цим договором мало місце відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора, на укладення якого згода боржника не вимагається. Тобто, доводити факт правомірності набуття позивачем права вимоги як за кредитним договором так і іпотечним, чи договором майнової поруки не має потреби.

Також, ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції не наведено жодної підстави, визначеної статтею 17 Закону України «Про іпотеку», як законну підставу для припинення іпотеки, з приводу чого він саме і звернувся до суду.

Крім того, судом не надана належна оцінка матеріалам, отриманих від державного реєстратора та АТ «Райффайзен Банк Аваль», де відсутні відомості про наявність згоди позивача на припинення іпотеки, як основного кредитора, та виконання боргового зобов`язання.

Позивач також вважає, що не вчинення реєстраційних дій при продажі права вимоги за іпотечним договором не є підставою для його припинення, так як зобов`язання за кредитним договором (основним зобов`язанням) не виконані і Банк не мав права припиняти іпотеку, а позивач міг звернутись до банку для проведення реєстраційних дій і до звернення в суд з цим позовом.

ОСОБА_3 зауважує, що чинне законодавство не ставить в залежність перехід права вимоги за іпотекою до конкретного кредитора і це може бути кінцевий кредитор за договором відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. При цьому, строки чи терміни для проведення державної реєстрації переходу права вимоги на предмет іпотеки не встановлено законодавчо. Обтяження на предмет іпотеки мало бути зареєстроване за АТ «Райффайзен Банк Аваль». Як видно з листа-повідомлення від 17.09.2018 Банк не зазначав про припинення основного зобов`язання, а на підставі чого прийняв рішення про припинення іпотеки судом не з`ясовано.

Позивач виснує, що мав місце факт протиправного зняття обтяження на предмет іпотеки Банком; в реєстраційній справі відсутнє рішення кредитного комітету Банку про припинення основного зобов`язання (за кредитним договором) або закінчення строку дії іпотечного договору; наявна постанова Хмельницького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року по справі №675/468/20 про правомірність договору відступлення права вимоги; встановлено факт відчуження предмету іпотеки при невиконаному основному зобов`язанні.

На думку апелянта, саме для того, щоб скористатись своїм правом як іпотекодержателя (для державної реєстрації іпотеки відповідно до закону), він і звернувся до суду після з`ясування обставин, що виникли в ході примусового виконання рішення суду. І у матеріалах справи містяться докази того, що позивача позбавлено права та можливості провести державну реєстрацію відступлення права вимоги за вказаним іпотечним договором, яке він набув з 01.08.2018.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сташук М.О., погоджується із висновками суду першої інстанції та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Так, відповідачка вважає, що суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивачем не укладався і нотаріально не посвідчувався правочин про відступлення права вимоги за іпотечним договором, не було проведено державну реєстрацію у встановленому законом порядку, відповідно іпотека є такою, що припинилась, і для позивача наявність договору відступлення права вимоги автоматично не породжує прав за договором іпотеки. Набувачі прав вимоги, які передували позивачу, теж не набули прав і обов`язків за договором іпотеки, тому і передати такі права не могли.

Відповідачка зазначає, що не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо автоматичного прийняття ним усіх прав і обов`язків, адже у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

ОСОБА_1 зауважує, що договір відступлення права вимоги за кредитним договором і договір відступлення прав за іпотечним договором це різні договори і до них застосовуються різні вимоги щодо їх оформлення.

Крім того, ОСОБА_3 , зі слів ОСОБА_1 , отримав право вимоги шляхом обману та зловживання довірою останньої і його дії були сплановані і спрямовані на введення її в оману з корисливих мотивів, адже ОСОБА_3 був її представником у цивільній справі №688/716/15-ц за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1322/82/ та зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим. Також ОСОБА_1 уповноважила позивача представляти її інтереси при веденні перемовин із банком і будь-якими правонаступниками первинного кредитора щодо укладення від її імені договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 28.08.2008. Як вказує відповідачка, ОСОБА_3 , переконуючи про успішність перемовин з банком та укладення ОСОБА_1 в подальшому договору щодо права вимоги, остання за вказівками ОСОБА_3 внесла на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» платіж в розмірі 329 631,53 грн, як погашення заборгованості за кредитом та 2300 грн за відступлення права вимоги. ОСОБА_1 вказує, що 19.09.2018 за заявою банку було знято обтяження на предмет іпотеки, повернуто їй правовстановлюючі документи і, зі слів ОСОБА_3 , вона стала новим кредитором, а у банку відсутні будь - які претензії. Однак, як вказує ОСОБА_1 , виявилося, що ОСОБА_3 01.08.2018 уклав договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором, поручителем по якому є ОСОБА_1 .

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Сташук М.О. та третя особа ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просять оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач ОСОБА_3 , відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 28.08.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №014/1322/82/1612, відповідно до якого останній на 120 місяців надано на споживчі цілі кошти в сумі 100000 доларів США із процентною ставкою 14,35% річних строком до 02.09.2018 (а.с.20-24).

Цього ж дня між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №014/1322/82/1612/1, відповідно до умов якого остання поручилась за виконання усіх зобов`язань боржника ОСОБА_8 перед банком по сплаті будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору №014/1322/82/1612 від 28.08.2008 щодо повернення суми кредиту 100000 доларів США, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки, в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі (а.с.25-26).

Відповідно до Договору іпотеки, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_9 , посвідченим 02.09.2008 приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Мартиненко А.М., зареєстрованим в реєстрі за № 4241, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/1322/82/1612 від 28.08.2008. Предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 178,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 720 кв.м. по АДРЕСА_1 . На момент укладення цього договору предмет іпотеки належав майновому поручителю ОСОБА_9 на праві власності (а.с.133-137).

02.09.2008 приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Мартиненко А.М. у зв`язку із посвідченням даного договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначених в договорі житлового будинку та земельної ділянки, які належать ОСОБА_9 до припинення цього договору іпотеки, заборона зареєстрована в реєстрі за №4242 (а.с.137 зворот).

На підставі вказаного договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомостей внесено обтяження (реєстраційний номер обтяження №7840060 від 02.09.2008).

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 липня 2018 року стягнено солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 69 278 доларів 61 цент США заборгованості за кредитним договором, що еквівалентно 1 831 033 грн 66 коп., і 181 293 грн 05 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. Стягнено з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» по 1 790 грн 46 коп. судового збору з кожної.

01.08.2018 ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» і ОСОБА_3 уклали договір відступлення права вимоги №01-08/18, за умовами якого ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» відступило ОСОБА_3 за плату в сумі 2300 грн право вимоги заборгованості за кредитним договором №014/1322/82/1612 від 28.08.2008 в сумі 2334842,37 грн. Згідно п. 2.6. договору «В дату відступлення прав вимоги кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав кредитора щодо поручителя за поручителів за наступними договорами: договором поруки № 014/1322/82/1612/1 від 28.08.2008, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , разом з додатками, а також додаткові угоди/договори до нього; договором майнової поруки б/н від 02.09.2008, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_9 , разом з додатками, а також додаткові угоди/договори до нього» (а.с.28-30).

Відповідно до акту приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги №01-08/18 від 01.08.2018 ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» передано ОСОБА_3 оригінал кредитного договору №014/1322/82/1612 від 28.08.2008, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 ; оригінал додаткової угоди №014/1322/82/1612 від 20.07.2011 до кредитного договору №014/1322/82/1612 від 28.08.2008, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 ; оригінал договору поруки № 014/1322/82/1612/1 від 28.08.2008, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ; оригінал договору майнової поруки б/н від 02.09.2008, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_9 (а.с.31 зворот).

Як вбачається із реєстраційної справи №27991518 державним реєстратором 19.09.2018 внесено відомості про припинення вищевказаного обтяження на підставі листа-повідомлення Д5-В53/62-70, виданого 17.09.2018 АТ «Райффайзен Банк Аваль», у якому зазначено про припинення договору іпотеки, державна реєстрація припинення обтяження проведена 18.09.2018 (а.с.127-131).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року скасовано ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2020 року про відмову у заміні сторони виконавчого провадження та замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_3 у справі №688/716/15-ц.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 лютого 2022 року, видано ОСОБА_3 дублікати виконавчих листів з виконання заочного рішення №688/716/15-ц, 2/688/217/18 від 06 липня 2018 року.

21 лютого 2022 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області видав ОСОБА_3 чотири дублікати виконавчих листів для пред`явлення їх до виконання.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.01.2023, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.03.2023, поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі №688/716/15-ц (а.с.12-14).

Постановою головного державного виконавця Шепетівського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Цимбалюк І.М. від 20.04.2023 відкрито виконавче провадження №71615090, №71614289 з примусового виконання рішення суду у цивільній справі №688/716/15-ц (а.с. 9, 11).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №331899307 від 11.05.2023 вбачається, що 20.04.2021 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Рябим П.М., ОСОБА_1 подаровано будинковолодіння та земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0468, площею 0,072 га по АДРЕСА_1 для ОСОБА_4 (а.с.15-19).

Постановляючи рішення та відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених вимог, оскільки договір відступлення права вимоги №01-08/18 від 01.08.2018 не підтверджує набуття ОСОБА_3 прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 02.09.2008, що укладений між ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_9 , адже з огляду на положення статті 24 Закону України «Про іпотеку», крім іншого, правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва.

Згідно із частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Статтею 516 ЦК України унормовано, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В силу положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV), іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 898-IV іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

В силу частин 1 і 3 статті 17 Закону № 898-IV іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

З огляду на частину 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин), речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 5 статті 12 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація обтяжень, іпотек речових прав проводиться у строк, що не перевищує двох робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії, але не пізніше строків, встановлених абзацами першим і другим цієї частини.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_3 про відсутність необхідності доводити правомірність набуття ним права вимоги за договором, як за кредитним так і за іпотечним, адже цей факт встановлено судовим рішенням у справах №688/716/15 та № 675/468/20 є помилковими в частині щодо відсутності обов`язку доводити набуття позивачем прав вимоги за іпотечним договором.

Адже, постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі №675/468/20 встановлено наступні обставини: «28 серпня 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_6 укладено кредитний договір №014/1322/82/1612 (далі кредитний договір), згідно якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало позивачці кредит у розмірі 100000 доларів США на строк до 2 вересня 2018 року під 14,35% річних.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 липня 2018 року стягнуто солідарно з Підставської та ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 69278 доларів 61 цент США заборгованості за кредитним договором.

На підставі договорів відступлення права вимоги від 1 серпня 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» за плату відступило право вимоги за кредитним договором АТ «Оксі Банк», а те, у свою чергу, відступило це право ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп».

1 серпня 2018 року між відповідачами укладено договір відступлення права вимоги №01-08/18, за умовами якого ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» відступило ОСОБА_3 усі права та обов`язки за кредитним договором, а останній сплатив ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» 2300 грн загальної вартості цих прав».

А постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі №675/468/20 встановлено: «Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 липня 2018 року стягнено солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 69278 доларів 61 цент США заборгованості за кредитним договором, що еквівалентно 1831033 грн 66 коп., і 181293 грн 05 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. Стягнено з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» по 1790 грн 46 коп. судового збору з кожного.

Згідно договорів відступлення права вимоги від 1 серпня 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» за плату відступило право вимоги за кредитним договором і забезпечувальними договорами Акціонерному товариству «Оксі Банк» (далі АТ«Оксі Банк»), а те, у свою чергу, відступило це право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп»).

1 серпня 2018 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» і ОСОБА_3 укладено договір відступлення права вимоги №01-08/18, за умовами якого ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» відступило ОСОБА_3 усі права та обов`язки за кредитним договором і забезпечуваними договорами.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2021 року замінено стягувача за виконавчими листами з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_3 .

На теперішній час місцезнаходження виконавчих документів не відоме».

З огляду на наведене, апеляційний суд констатує, що вищезазначеними судовими рішеннями встановлено обставини набуття ОСОБА_3 прав та обов`язків саме за кредитним договором №014/1322/82/1612.

Обставини щодо набуття ОСОБА_3 права вимоги за іпотечним договором зазначеними судовими рішення не встановлено, а тому суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване судове рішення, вірно виходив з того, що позивачем не доведено факту набуття ним прав вимоги за іпотечним договором, а тому і відсутні підстави для визнання за ним права іпотекодержателя предмета іпотеки: житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:010:0468, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків міськрайоного суду про необхідність нотаріального посвідчення правочину щодо відступлення прав за іпотечним договором та необхідність державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що є підставою виникнення прав у нового іпотекодержателя, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Тобто, відомості про відступлення прав іпотекодержателя підлягають державній реєстрації; внесення таких відомостей і є зміною речового права - права іпотеки. До проведення державної реєстрації відповідне право не виникає, а його перехід не відбувається.

У розумінні наведених положень законодавства державна реєстрація відступлення права вимоги, яка відбувається шляхом здійснення заміни іпотекодержателя за таким предметом іпотеки у Реєстрі речових прав, є обов`язковою, а такій реєстрації передує обов`язкова реєстрація самого права іпотеки за первісним іпотекодержателем.

Згідно із частиною 2 статті 3 Закону № 898-IV взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Водночас за змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством.

Тому, виникнення прав у нового іпотекодержателя за договором іпотеки може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 27 серпня 2019 року у справі № 911/2392/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 751/2322/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 569/16312/17-ц та від 12 жовтня 2020 року у справі № 15/148-10-4045.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. А в силу частини 1 статті 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на викладене, встановивши обставини справи та оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані сторонами та їх представниками докази, суд першої інстанції вірно виходив з того, що виникнення прав іпотекодержателя може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав. І за відсутності доказів відступлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» прав вимоги за іпотечним договором від 02.09.2008 АТ «Оксі Банк», відступлення такого права АТ «Оксі Банк» на користь ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» і за відсутності доказів відступлення ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» ОСОБА_3 прав вимоги за іпотечним договором від 02.09.2008, міськрайоний суд прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Голослівним є посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про неправомірність висновку суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, адже відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

І з огляду на наведене, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вирішено питання розподілу судових витрат з врахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №906/1026/22 від 04.10.2023, яка відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України підлягає до обов`язкового врахування судом.

Твердження позивача у апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції помилково, як на одну з підстав для відмови у позові, зазначив, що ТОВ «ФК «Укрфінансгруп» в порушення вимог частини 3 статті 512 ЦК України та статті 1054 ЦК України не могла відступити права вимоги на користь ОСОБА_3 , адже постановою Хмельницького апеляційного суду від 07.04.2021 у справі №675/468/20 відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_8 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором, є такими, що заслуговують на увагу, однак це не призвело до невірного вирішення справи.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання арреllatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

О.І. Талалай

Т.О. Янчук