З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" травня 2024 р. Справа153/164/24
Провадження2/153/33/24-ц
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Швеця Р.В.
за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.
позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката - Снітка В.А.
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання дітей,
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання дітей. Свої вимоги мотивує наступним: 11 липня 2015 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. В період перебування у шлюбі з відповідачем у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач звернулась до Ямпільського районного суду Вінницької області, з позовною заявою до нього про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що вони протягом останнього року разом не проживають, в них різні сім`ї та вони не підтримують спілкування. На даний час, відповідач вимагає від нього забрати дітей та виїхати з ними за кордон, де вона проживає з іншим чоловіком. Позивач категорично заперечує, щоб дітей вивозити за кордон, так як зміна місця проживання дітей негативно відобразиться на їх психічному стані, оскільки вони фактично з самого народження проживали в с. Писарівка, Ямпільської громади, а на даний час вони проживають в м. Ямпіль, де ходять до школи, в дитячий садочок, знають вихователів, вчителів мають своїх друзів. Позивач бажає, щоб його діти були виховані в українському дусі патріотизму та любові до своєї Батьківщини, з українською ментальністю та свідомістю. Категорично проти, щоб діти відвідували польську школу, вчили іноземну мову (в такий спосіб як постійне проживання), набували польської ментальності, тощо. На даний час, він з відповідачем не може знайти порозуміння щодо того, з ким будуть проживати та виховуватись їх діти. Враховуючи те, що відповідач з дітьми не бачилась та не займалась їх вихованням протягом одного року, діти від неї відвикли, він не проти, щоб відповідач спілкувалась з дітьми, але вважає, що проживання дітей на території України буде відповідати їх інтересам. Крім того, він продовжує жити в квартирі належній матері відповідача, з якою у нього склались нормальні стосунки, мати відповідача також наполягає на тому, щоб він проживав в її будинку й вона мала змогу часто бачитись з дітьми і в цьому напрямку вона його підтримує повністю, зайняла його сторону, як батька який попри все, залишається поряд з своїми дітьми і сам протягом останнього року займається їх вихованням.
В обставинах, які склалися у його з відповідачем сім'ї, першочергово було вирішено питання щодо місця проживання дітей із ним, що відповідало повному та гармонійному розвитку дітей, їх особистості, яка потребує любові та розуміння. На даний час у нього з відповідачем виник спір щодо місця проживання дітей, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визначити місце проживання та виховання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем його проживання.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Снітко В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задоволити. Позивач ОСОБА_1 зазначив, що його колишня дружина ОСОБА_3 знаходиться за кордоном і на теперішній час діти проживають з ним та мають всі необхідні умови для проживання. Під час телефонної розмови ОСОБА_3 йому повідомила, що має намір приїхати в Україну та забрати із собою їх спільних дітей, на що він не погоджується, оскільки ОСОБА_3 не зможе забезпечити їм належних умов проживання.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась , про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області - ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача, на підставі ухвали суду, яка занесена до протоколу судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Із показань свідка ОСОБА_5 , встановлено, що вона проживає в будинку по АДРЕСА_1 та є сусідкою ОСОБА_3 і ОСОБА_1 . Їй відомо, що на даний час відповідач ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою, оскільки виїхала за кордон. Перед тим як виїхати вона запитувала ОСОБА_3 на кого вона залишає дітей. ОСОБА_3 їй повідомила, що діти залишаються із батьком ОСОБА_1 . Особисто вона не чула, що ОСОБА_3 хотіла забрати дітей із собою.
Із показань свідка ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_1 є її зятем, а ОСОБА_3 дочкою. В березні 2023 року ОСОБА_3 виїхала за кордон на заробітки, оскільки вона має багато кредитів. Діти залишились проживати із із батьком ОСОБА_1 . Її зять ОСОБА_3 турбується про дітей та забезпечує всім необхідним. Із дочкою вона не спілкується через те, що вона перебуваючи за кордоном продовжує оформляти кредити. Їй відомо, що ОСОБА_3 по телефону погрожувала забрати до себе дітей.
Із показань свідка ОСОБА_7 , встановлено, що сторони по справі є її сусідами. Їй відомо, що ОСОБА_3 в 2023 році поїхала в Польщу на роботу, малолітні діти залишились проживати з батьком. Вона вважає, що дітям буде краще проживати із батьком.
З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що 11 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, актовий запис №02. ОСОБА_8 змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_9 на прізвище чоловіка ОСОБА_10 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.9).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.10).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.11).
З копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 січня 2024 року встановлено, що було відкрито спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с.12-15).
З довідки виданої директором ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ст.№2 ім.Івана Богуна м.Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області №01-21/15 від 25 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_4 навчається у 2-А класі опорного навчального закладу «Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 ім.Івана Богуна м.Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області» з 01 вересня 2022 року по теперішній час. Батько дитини ОСОБА_1 бере участь у навчанні та вихованні дівчинки. Відвідує батьківські збори, позакласні заходи, цікавиться здобутками доньки. Мати перебуває за кордоном, участі у навчанні та вихованні дитини не бере (а.с.23).
З довідки виданої директором Закладу дошкільної освіти №3 м.Ямпіль (ясла-садок) Ямпільської міської ради Вінницької області №4 від 25 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_4 відвідує ЗДО №3 м.Ямпіль з 17.07.2023 року по теперішній час. Батько дитини ОСОБА_1 , приймав участь в її вихованні. Приводив та забирав дитину з дитячого садка, відвідував святкові заходи та батьківські збори. Мати перебуває за кордоном, участі у вихованні дитини не приймала (а.с.24).
З копії договору купівлі-продажу від 05 травня 2018 року та з копії витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що ОСОБА_6 є власником квартири по АДРЕСА_2 (а.с.18-22, 30).
З депутатського акта обстеження від 24 січня 2024 року встановлено, що було проведено обстеження домоволодіння по АДРЕСА_2 . Під час якого встановлено, що власником квартири є ОСОБА_6 . У даній квартирі з жовтня 2019 року проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У дівчаток є власна дитяча кімната, у кожного з дітей є ліжечко, шафа, а також іграшки та розвиваючі ігри, книги. В квартирі панує позитивна атмосфера для проживання та виховання дітей. На даний час з неповнолітніми дітьми фактично проживає лише ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_3 з березня 2023 року не проживає (а.с.25).
З довідки виданої ФОП ОСОБА_11 від 25 січня 2024 року та з довідки про заробітну плату встановлено, що ОСОБА_1 працює штампувальником від 02 квітня 2023 року та отримує щомісячно заробітну плату (а.с.26-27).
З характеристики виданої ФОП ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_1 за ввесь період роботи зарекомендував себе як порядний, відповідальний, комунікабельний спеціаліст. До обов`язків відноситься відповідально, вчасно виконує поставлені задачі (а.с.28).
З довідки виданої КНП «Шосткинська ЦРЛ» від 25 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку у психоневрологічному диспансері не перебуває. Ознак психічного захворювання не виявлено (а.с.16).
З відповіді на запит КНП «Шосткинська ЦРЛ» від 25.01.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога на даний час не перебуває (а.с.17).
З копії витяга з Інформаційно-аналітичної системи «облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявність судимості» встановлено, що станом на 23 січня 2024 року у ОСОБА_1 на території України незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.29).
З рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №38 від 16 лютого 2024 року «Про затвердження висновку про недоцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком» та з висновку про недоцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком встановлено, що виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування вважає недоцільним визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання по АДРЕСА_3 (а.с.41-42).
З витяга із Бази даних щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26 березня 2024 року встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово здійснювала перетин державного кордону з України, 24 березня 2023 року виїзд, 04 липня 2023 року в`їзд, 22 липня 2023 року виїзд, 16 грудня 2023 року в`їзд, 06 січня 2024 виїзд, в`їзд та виїзд (а.с.67).
З рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №128 від 17 травня 2024 року «Про затвердження висновку про доцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком» та з висновку про доцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком встановлено, що виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання по АДРЕСА_3 (а.с.41-42).
Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини четверта-шоста статті 19 СК України).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь - кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
При цьому у контексті наведених вище правових норм, практики Європейського суду з прав людини, положень Конвенції про права дитини слід дійти висновку, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тобто за наявності між ними такого спору.
Суд зауважує, що захисту підлягає наявне законне порушене право/інтерес особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. самі по собі дії осіб чи висловлювання, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути заперечені в суді, допоки останні не доведуть, що цими діями порушуються їхні права. Тобто саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються відповідачем, а тому потребують захисту.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Під час розгляду даної справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність між сторонами спору щодо визначення місця проживання дітей. Фактично у даному випадку спір щодо місця проживання дитини ініційований батьком дітей, з яким діти і так проживають, і доказів того, що матір дітей вимагає зміну місця проживання дітей позивач до суду не надав.
Після звернення батька дітей до суду з позовом про визначення місця проживання дітей відповідачка у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з нею не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю, суду не надала.
За встановлених обставин у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, які фактично проживали і проживають разом з ним, між батьками дітей виник спір саме щодо їх місця проживання.
В той же час, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.
При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом, має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Вказані обставини підлягають перевірці судом.
Суд критично оцінює надані органом опіки та піклування висновки від 16.02.2024 та від 17.05.2024, оскільки вони недостатньо обгрунтовані і не містять інформації щодо наявності спору між батьками дітей щодо їх місця проживання.
Так, зокрема із висновку від 16.02.2024 вбачається, що у зв`язку відсутністю підтвердження перебування матері дітей за кордоном, відсутності негативних характеристик на матір ОСОБА_3 , орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначати місце проживання дітей з ОСОБА_1 .
Разом з тим, відповідно до висновку від 17.05.2024 орган опіки та піклування вирішив визнати за доцільне визначити місце проживання дітей із батьком ОСОБА_1 , при цьому такий протилежний висновок не містить інших обґрунтувань, ніж у висновку від 16.02.2024, а лише зазначається, що відповідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України матір дітей ОСОБА_3 перебуває за кордоном. Однак, як вказана обставина могла вплинути на прийняте рішення органом опіки та піклування у висновку не вказано.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18) зроблено висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту потрібно встановити, які саме права (правомірні інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного права чи неправомірність або неефективність вибраного позивачем способу захисту прав, які суд за результатами вирішення спору вважатиме порушеними, невизнаними або оспорюваними, є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності спору між сторонами, порушення чи оспорювання його прав відповідачем щодо визначення місця проживання їх спільних дітей.
З урахуванням вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні даного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 150, 160, 161 СК України, ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання дітей - відмовити.
Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, місцезнаходження: вул. Свободи, 132 м. Ямпіль Могилів-Подільський район Вінницької області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 27 травня 2024 року.

Суддя Швець Р.В.