Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2024 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

позивачки - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивачки - ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що вона є рідною бабусею малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Від дня свого народження дитина проживала разом з нею та своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Батьки дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі. Через рік після народження дитини мати залишила дитину на позивачку та її сина та більше до дитини не приходила, її подальше місце перебування їй не відомо. ОСОБА_3 була неодноразово позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх інших дітей. Після військового вторгнення Російської Федерації на територію України, її сина - батька дитини, було призвано на військову службу, а 07.10.2023 їй повідомили, що її син ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу н.п. Новоселівське Сватівського району Луганської області. Ще за життя її син вступив в зареєстрований шлюб з ОСОБА_6 , яка мешкала разом з ними та також займалась вихованням дівчинки, між ними склалися добрі відносини, а мати дитини ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків, з початку 2019 року жодного разу не бачила свою дитину, не надавала на її утримання матеріальних коштів, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з дитиною, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Фактично дитина не знає свою біологічну матір.

Позивачка отримує пенсію за віком, працює неофіційно, на теперішній час оформлює документи для отримання пенсії як мати загиблого, доглядає, опікується та виховує дівчинку. Після постановлення рішення про позбавлення батьківських прав буде ставити питання про оформлення опіки над дитиною. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просять позов задовольнити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради Лійбук Л.М. в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі (а.с.86).

Відповідачка ОСОБА_3 , яка належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України (а.с.52,125) та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.77,103,124) в судові засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів у заочному порядку.

Заслухавши позивачку та її представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює вихователем, знає родину позивачки та дитину ОСОБА_4 з 2019 року. Дитина завжди охайно вдягнена, до дитячого садочка її завжди приводив батько або його дружина. Дитина дуже гарно сприймає бабусю та дружину батька. Зараз дитячий заклад працює дистанційно, усі завдання, які надсилаються, дитиною виконуються вчасно. Матір дитини жодного разу не бачила, дитиною вона ніколи не цікавилась.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона сусідка ОСОБА_1 , знає її родину приблизно з 2000 року. Від народження дитина ОСОБА_4 проживає з бабусею, батьком, а коли він одружився, і з його дружиною. Біологічну матір дитини останнього разу бачила приблизно у 2018 році, дитині не було ще й року, коли мати її залишила і більше не з`являлась, за дівчинкою весь час доглядали її бабуся, тато або його дружина. Вихованням дівчинки на даний час займається бабуся та дружина тата. Дитина доглянута, доброзичлива, гарно спілкується.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона та її чоловік з молодих років товаришували з батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_5 . Він деякий час проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , в них у 2018 році народилася донька ОСОБА_4 , однак їй не було ще і року коли її біологічна матір ОСОБА_3 її покинула, дитина свою матір не знає. ОСОБА_3 як мати погана, могла гуляти з дитиною напідпитку, вела розгульний спосіб життя. Чоловік намагався її зупинити, але вона його не слухала. Коли вона уходила, то сказала позивачці, що дитина схожа на неї і тому вона її залишає їй. Дитина доглянута, охайна, тягнеться до бабусі та дружини батька. Відповідачка з того часу, як покинула дитину, не приїжджала до неї та не цікавилась її життям.

З письмових матеріалів справи слідує, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.10.2018 (а.с.7).

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 615, позивачка та її онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Син позивачки ОСОБА_5 знятий з реєстрації за даною адресою 14.08.2023 в зв`язку зі смертю (а.с.8).

Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька дитини ОСОБА_5 підтверджується копією сповіщення сім`ї № 65, виданого начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9) та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 14.08.2023 відділом ДРАЦС по Новокадацькому та Чечелівського районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.10).

Відповідно до копії довідки № 157 від 31.08.2023, виданої директором дошкільного підрозділу Дніпровської гімназії № 104 Дніпровської міської ради, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою даного дошкільного закладу з 28.09.2021 по теперішній час (а.с.11), дитина при відвідуванні закладу завжди чисто одягнена та акуратно заплетена, приходила в доброму настрої, залюбки спілкувалась та грала з дітьми, легко йшла на контакт з дорослими працівниками закладу. В дитини сформовані культурно-гігієнічні навички та навички самообслуговування (а.с.12).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит, КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 12» від 17.11.2023 № 443, ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , з сімейним лікарем укладена декларація, дитина на «Д» обліку не знаходиться. Проходить щорічну диспансеризацію, вакцинована за віком. На диспансеризацію і вакцинацію дитину приводить бабуся, яка рекомендації лікаря виконує в повному обсязі (а.с.13).

Факт родинних відносин позивачки та дитини підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , виданого 22.12.1992, відповідно до якого його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.15).

З акту від 30.11.2023 про проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , який складено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , слідує, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня її народження мешкає разом з батьком ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , які займаються її вихованням. В сім`ї склалися доброзичливі відносини, мати дитини ОСОБА_3 в будинку не проживає, покинула дитину в травні 2019 року, до дитини не приїжджає, її вихованням не займається, дитина не знає своєї біологічної матері (а.с.18).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради № 3/9-51 від 25.03.2024, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради визнала доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.88-89)

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Відповідно до ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в сім`ї позивачки ОСОБА_1 , яка є її бабусею, батько дитини помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а мати ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки протягом тривалого часу разом з дитиною не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, не забезпечує необхідним харчуванням, умовами проживання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, дитина позбавлена уваги, піклування зі сторони матері, яка фактично відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради, згідно висновку № 3/9-51 від 25.03.2024 (а.с.88-89) вважає доцільним позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому виходячи із найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідачку ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передавши останню, відповідно до вимог ч.5 ст.167 СК України, для подальшого влаштування органу опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради, оскільки позивачка ОСОБА_1 питання про передачу дитини їй та встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 , в межах заявлених вимог, не ставить.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 073,80 грн слід стягнути з відповідачки на користь позивачки.

Керуючись ст.ст.7, 150, 152, 155, 164, 165 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.12, 13, 76, 81, 133, 141, 259-263, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради - задовольнити.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилася в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Передати малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , органу опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 1 073 грн 80 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.06.2024.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова