Cправа № 570/6515/23
27.05.2024 року Корецький районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 02 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 420256826.
28 листопада 2018 року між «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженні клієнта за плату на умовах визначених цим договором.
31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 76 від 28 квітня 2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 420256826.
20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 469,77 грн., з яких: - 13 900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 20 569,77 грн. сума заборгованості за відсотками.
Зазначає, що згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит та сплатити відсотки, проте, не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Після відступлення позивачу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 420256826 в розмірі 34 469,77 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесених судових витрат.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та в заявах поданих до суду просив позов задоволити в повному обсязі та розгляд справи проводити без їхньої участі.
Відповідач в судове засідання в п`яте не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.
За таких обставин, суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.
02 лютого 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 420256826, який був підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора та відповідно до умов якого, ОСОБА_1 надано кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту.
Відповідно до п. 1.3. Договору, на період строку, визначеного п. 1.2. договору (15 днів), нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,01 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення), відповідно до п. 1.4. кредитного договору.
Згідно із графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору, відповідач зобов`язувався повернути кредит 17 лютого 2020 року в розмірі 1 151,50 грн. (сукупна вартість Кредиту за дисконтною ставкою складає 115,15 % від суми кредиту).
Відповідно до додаткових угод від 03-06 лютого 2020 року до договору № 420256826 (а.п. 7-16), ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 домовлялись про збільшення суми кредиту, про викладення графіку розрахунків в новій редакції, де відображено єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, зазначену в п. 1 Додаткової угоди.
З копій платіжних доручень (а.п. 17-22) вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснювало переказ коштів згідно договору № 420256826 від 02 лютого 2020 року, для зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 № 4149-43ХХ-ХХХХ-7666.
Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
31 грудня 2020 року між вказаними суб`єктами господарських відносин укладено Додаткову угоду № 26 до договору Факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Згідно зазначених договорів ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" відступє ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як фактору, права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги.
Відповідно до п. 1.3, 1.4. зазначеної Додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, укладеної ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" і ТОВ "Таліон плюс", сторони домовились, що термін "Борг" у договорі означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті Клієнту Боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора, а також строк оплати яких настане в майбутньому, включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку, а також будь які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами.
Під правом вимоги розуміється права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 76 від 28 квітня 2020 року, до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 420256826, загальна сума заборгованості - 34 075,90 грн., з яких: 13 900,00 грн. - заборгованість по основному боргу та 20 175,90 грн. - заборгованість за відсотками.
20 жовтня 2022 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.
Сторони погодили у п. 4.1 Договору факторингу, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами Реєстру прав вимог.
Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 420256826, загальна сума заборгованості 34 469,77 грн., з яких: заборгованість по основному боргу 13 900,00 грн., заборгованість за відсотками 20 569,77 грн. (а.п. 28).
Розмір зазначеної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 420256826 від 02 лютого 2020 року, за період з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2023 року (а.п. 29).
ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", ТОВ "Таліон плюс" і ТОВ "ФК "ЄАПБ" є фінансовими установами. Два останніх мають право на здійснення фінансових послуг з факторингу. Вказане випливає із відповідних свідоцтв про державну реєстрацію фінансової установи, розпоряджень НКДРРФП про видачу ліцензій, рішення про перейменування ТОВ "Іксора-Інвестлайн" на ТОВ "Таліон плюс" (протоколом № 06/09).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".
Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
З аналізу положень ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі Підписи сторін.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір № 420256826 від 02 лютого 2020 року про надання кредиту без конкретної споживчої мети є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній статтями 207, 208, 1047, 1054, 1055 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Так, ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" кредитних коштів ОСОБА_1 , останнім не надано. Відповідачем не спростовано отримання коштів за кредитним договором № 420256826 від 02 лютого 2020 року, як і не надано доказів, повернення отриманих у кредит коштів будь кому з кредиторів.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
У ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Всупереч наведеним нормам та умовам укладених договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованостей ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первинного чи попереднього кредиторів.
Відповідно до складеного ТОВ "ФК "ЄАПБ" розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 420256826 від 02 лютого 2020 року за період з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2023 року становить 34 469,77 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 13 900,00 грн., заборгованість по відсоткам - 20 569,77 грн. (а.п. 29).
Відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які б підтвердили повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та які спростували б правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
З врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення із відповідача на користь користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст. 2, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд
Позов задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.
Відповідачем може бути подана до Корецького районного суду Рівненської області заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: