ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року

м. Харків

справа № 638/17313/23

провадження № 22-ц/818/964/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ТОВ «Фінансова- правова група Лекс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року у складі судді Семіряд І.В.-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису №79 від 13.01.2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О таким, що не підлягає виконанню

В обґрунтування позивних вимог зазначала, що 06.08.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансстандарт», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова правова група Лекс», був укладений кредитний договір №200082512. 08.02.2022 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова правова група Лекс» заборгованості за кредитним договором у сумі 27718,73 грн. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса №79 від 13.01.2022. Виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Не відомо чи надавалась виписка з особового рахунку , так як із змісту виконавчого напису нотаріуса взагалі не вбачається, що до заяви про вчинення виконавчого напису додавались будь-які документи. На час вчинення виконавчого напису нотаріус керувався незаконними та нечиннмми нормативним актом, а саме пунктом 2 розділу другого Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999. На думку позивача, виконавчий напис вчинено нотаріусом у порушення вимог чинного законодавства, а тому останній має бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.12.2023 у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №79 від 13.01.2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово- правова група Лекс», яке вжито ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2023 скасовано.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належним доказів того, що приватним нотаріусом дійсно було вчинено виконавчий напис з порушенням норм чинного законодавства

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем додано до позовної заяви докази, які підтверджують позовні вимоги, а саме в тексті самого виконавчого напису, не зазначено, коли та ким, чи був взагалі нотаріально посвідчений кредитний договір. Також апелянт зазначила, що невідомо яким чином позивач, може надати до суду докази нарахування відсотків, а тим більше яким чином проводились ці нарахування, якщо вона не є банківською установою, не має на це ані спеціальних знань, та тим більш не зобов?язана це робити, та не зрозуміло, що дані докази можуть підтвердити у судді.

Апелянт наголосив, що твердження суду першої інстанції що, ОСОБА_1 не надала жодного документа, згідно якого можна зробити висновок, що нотаріусом порушені положення законодавства та з приводу скасування постанови КМУ №662 спростовуються копією Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, розмішеної на сайті Верховної Ради, зі статусом чинний, в редакції від 01.11.2017 . В іншому апелянт посилається на доводи зазначені в апеляційній скарзі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимогст.263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 06.08.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансстандарт», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова правова група Лекс», був укладений кредитний договір №200082512.

З копії виконавчого напису, який надано ОСОБА_1 при звернені з позовом до суду, вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 13.01.2022 вчинено виконавчий напис №79, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за договором №200082512 від 06.08.2014, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансстандарт», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова правова група Лекс», заборгованості за договором. Строк платежу настав, боржником допущено прострочення. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.08.2014 по 16.11.2021. Сума заборгованості становить 26868,73, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту становить 8902,83 грн, прострочена заборгованість за нарахованими доходами становить 17965,90 грн, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у сумі 850 грн. Загальна сума, яка підлягає до стягненню 27718,73 грн.

З наданої позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що 08.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. відкрито виконавче провадження №68533165 з виконання виконавчого напису №79 від 13.01.2022. Боржником є ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «Фінансова правова група Лекс».

Згідно зі ст.18 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, колегія суддів приходить до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем на день вчинення напису, враховуючи наступне.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження № 84цс19).

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п.3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Відповідно до п.3.3, 3.4 глави 16 Порядку №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Крім цього, в порушення ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, заяв, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, суду не надано доказів, що нотаріус отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним.

Згідно із п.2 Переліку №1172 для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно із п.7. глави 16 Порядку №296/5 у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003 первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні». належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172.

В матеріалахсправи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери,чеки тощо),а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати,що розмір заборгованості позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС» є безспірними.

На наведене суд першої інстанції уваги не звернув, а тому наведене свідчить, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Водночас, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не позбавляє позикодавця звернутися за захистом свого порушеного права у судовому порядку.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат».

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачкою при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 гривень.

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №79 від 13 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова-правова група Лекс» заборгованості за договором №200082512 від 06.08.2014 у сумі 27718 (двадцять сім тисяч сімсот вісімнадцять) грн 73 коп.

Стягнути з ТОВ «Фінансова-правова група Лекс» () на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн судового збору сплаченого в суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук