Справа № 638/7555/23
Провадження № 2-п/638/125/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бикової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні суду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 01.12.2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Відповідач звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 01.12.2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованост.

Свою заявою обґрунтовує тим, що про ухвалене заочне рішення дізналась тільки 29.03.2024 року, коли банком було заблоковано її картку, в судові засідання не могла з`явитись оскільки не знала про час та місце їх проведення, судових повісток не отримувала, ніяких документів з суду не приходило. На час розгляду справи перебувала на лікуванні, позивачем не було надано до суду належні докази по справі (як то надана банком роздруківка з сайту замість належним чином оформленого та узгодженого договору), що також зазначено у судовому рішенні.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, представник позивача причин неявки не повідомив, відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про перегляд заочного рішення підтримала та просила задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, прийшов до наступного.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.12.2023 року позовні вимоги позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задоволено частково; ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 69298 грн 39 коп. та заборгованість за процентами у розмірі 7 грн 17 коп., а всього 69305 грн 56 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 1770 грн 14 коп.; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч.2,3 ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом-встановлюються судом.

Згідно ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

За змістом ст.127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути поновлений судом за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, про що суд постановляє ухвалу.

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачами копії заочного рішення, згідно даних Укрпошта копія заочного рішення повернулась до суду без вручення адресату з відміткою «за зазкінченням терміну зберігання»

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про поважність пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а відтак строк визначений ст.284 ЦПК України підлягає поновленню.

За відомостями Реєстру територіальної громади м.Харкова відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Копія ухвали суду про відкриття провадження з додатками повернулась до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», судова повістка на 01.12.2023 року повернулась до суд не вручена з повідомленням пошти «адресат відсутні за вказаною адресою» (а.с.60)

Відповідач іншої адреси місця свого проживання, яке відрізняється від адреси її місця реєстрації, суду не повідомила.

Відповідно до п.2 ч.7 статті 128 ЦПК України, повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Довідка поштового відправлення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, крім того Верховний Суд виснуває, що зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого відповідач перебувала на лікуванні з 10.07.2023 року по 14.07.2023 рік, тобто до відкриття провадження по справі. Наданий переклад виписки з облікового запису за період з 06.10.2023 року по травень 2024 рік не є належним доказом в розумінні ст.ст.77-79 ЦПК України, оскільки зазначений переклад здійснено не у встановлений чинним законодавством порядку.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Таким чином, відповідача у встановленому законом порядку було повідомлено про розгляд справи, неможливість отримання документів, які надходили з суду не доведено.

Що стосується доводів відповідача по суті позовних вимог та наявності доказів, які мають істотне значення по справі, суд зазначає наступне.

При ухваленні заочного рішення в справі судом дотримано всіх вимог, необхідних для заочного розгляду справи: неявка відповідача в судове засідання; належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача в судове засідання; згода позивача на заочний розгляд справи.

Посилання відповідача на наявність заперечень, які унеможливлють заочний розгляд справи не спростовують доводів викладених в рішення суду, нових належних та допустимих доказів суду не надано.

Так, єдине на що посилається у заяві про перегляд заочного рішення відповідач є відсутність належних доказів по справі.

Разом з тим, в заочному рішенні суду від 01.12.2023 року зазначено, що 26.02.2021 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №301 та узгоджено розмір та строк кредиту, розмір процентної ставки, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення. Позивач свої зобов`язання за договором про що свідчить платіжна інструкція від 000307224/00 року та виписка по особовому рахунку відповідача. Як вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Жодного доказу або доводу на спростування укладення між сторонами договору від 26.02.2021 року або не отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

Частиною 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з?явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, доводам відповідача надано оцінку в заочному рішення суду та про розгляд справи відповідач повідомлений вчасно та належним чином.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Желтяков проти України від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку та поновити відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 01.12.2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В.Невеніцин