Справа №473/3608/24 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/1783/24
Постанова

Іменем України

02 грудня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Носіковим І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на додаткове рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ухвалене 14 жовтня 2024 року о 15:33 год., під головуванням судді Вуїва О.В., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

03 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

12 вересня 2024 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 20322 грн безпідставно набутих грошових коштів, 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 825 грн 97 коп., інфляційні витрати за період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1140 грн 42 коп., а всього в загальному розмірі 22288 грн 39 коп, а також 1211 грн 20 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2024 року, заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 10 920 грн витрат на професійне правничу допомогу.

Додаткове рішення аргументоване тим, що позивачкою підтверджено належними доказами понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 920 грн, які цілком відповідають критеріям реальності, розумності, співмірності та є обгрунтованими.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати додаткове рішення міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року, відмовити в ухваленні додаткового рішення суду та стягнення витрат на правову допомогу.

В обґрунтування підстав апеляційного оскарження скаржник зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення та докази, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подані позивачкою поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, тому суд мав відмовити в задоволенні такої заяви.

Крім того, на думку відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним.

11 листопада 2024 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до того, що вимоги апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані, скарга не підлягає задоволенню.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є додаткове рішення місцевого суду щодо задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо стягнення 10 920 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п'ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 6 частини першої статті 264, пункт 2 частини п'ятої статті 265 ЦПК України). Між тим суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (частина третя статті 270 ЦПК України).

Водночас, положеннями частини першою статті 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша). Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів, протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема: «право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 134, 141 ЦПК України, кореспондується з її обов'язками:

по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв'язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;

по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду» (постанова Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19); «процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів» (постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21); «потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов'язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов'язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду» (постанова Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18).

Як видно з матеріалів справи, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 , стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 20 322 грн безпідставно набутих грошових коштів, 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 825 грн 97 коп., інфляційні витрати за період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1140 грн 42 коп., а всього в загальному розмірі 22288 грн 39 коп, а також 1211 грн 20 коп. судового збору.

У позовній заяві представник позивачки з посиланням на положення ст.133 ЦПК України повідомила суд, що ОСОБА_1 понесено судові витрати: судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп та витрати на професійну правничу допомогу, попередня вартість яких становить 7 800 грн, а остаточна буде залежати від часу, витраченого адвокатом для здійснення захисту прав та інтересів клієнта в суді.

26 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій повідомила що докази понесених нею судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (а.с.54).

12 вересня 2024 року, тобто до закінчення судових дебатів позивачка зробила заяву щодо судових витрат, про що зазначено у протоколі судового засідання (а.с.62).

У подальшому, 17 вересня 2024 року, тобто протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила на адресу суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 920 грн. Вказана заява зареєстрована судом 07 жовтня 2024 року.

До заяви додано Договір № 72 про надання професійної правничої допомоги, акт приймання - передачі наданих послуг від 13 вересня 2024 року, додаток до акту приймання - передачі наданих послуг від 13 вересня 2024 року.

Згідно додатку до акту приймання -передачі наданих послуг від 13 вересня 2024 року, адвокатом були надані наступні послуги: консультація з клієнтом, збір та опрацювання доказів, формування правової позиції, на що адвокатом витрачено 1 год, створення, узгодження з клієнтом позову, витрачено 2 год, створення процесуальних заяв, на що витрачено 1 год, створення, подання відповіді на відзив, витрасчено 1,5 год, участь у судових засіданнях 1,5 год.

Всього адвокатом надані послуги з правничої допомоги в суді першої інстанції, загальною вартістю 10 920 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції враховувавши обставини даної справи, проаналізувавши обсяг наданих ОСОБА_1 послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, правильно вважав, що позивач має право на стягнення з відповідача витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, у заявленому розмірі 10 920 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не надала документи, що підтверджують надані правничі послуги, договір про надання правової допомоги, перелік наданих послуг та їх вартість, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи (а.с.72, 75).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, є безпідставними, оскільки суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у разі обґрунтування стороною недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. У даній справі, суд оцінив пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взяв до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, тому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду.

За наведених обставин, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення, а додаткове рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 03.12.2024 р.