Номер провадження 2-р/754/12/24
Справа № 2-1898/12
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Буша Н.Д.,

секретаря судових засідань Шклярської К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про роз`яснення рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 травня 2012 року по справі № 2-1898/12,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Шолох Г. Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернулась до суду з заявою про роз`яснення заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 травня 2012 року по справі № 2-1898/12.

Заява мотивована тим, що на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 травня 2012 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" заборгованість за Кредитним Договором № 78/МК/62/2007-840 від 08.05.2007 року у розмірі 25 184, 21 дол. США, еквівалент 201 219 грн. 32 коп., яке було звернуто до виконання. Проте державному виконавцю не зрозуміло, яку суму заборгованості та в якій валюті слід стягувати для припинення зобов`язання.

Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Але неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи № 2-1898/12, суд вважає, що заява про роз`яснення рішення підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України суд за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз`яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Роз`яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового рішення суду. Таким чином, суд роз`яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб`єкта, якому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 травня 2012 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра" заборгованість за Кредитним Договором № 78/МК/62/2007-840 від 08.05.2007 року у розмірі 25 184, 21 дол. США, еквівалент 201 219 грн. 32 коп.

На підставі зазначеного рішення 22.08.2012 року судом видано виконавчий лист по справі №2-1898.

Постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження №51633993 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа про стягнення з боржника ОСОБА_1 суми заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ КБ «Надра» мав ліцензію на право здійснення банківських операцій в іноземній валюті, а також відповідні дозволи з додатками на проведення операцій з валютними цінностями.

Також із матеріалів справи встановлено, що за договором від 08.05.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 78/МК/62/2007-840, за умовами якого ПАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 17 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 06.05.2011 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15, 5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 08.05.2007 року був укладений договір поруки № 2614/0708/88-006-Р-1.

Заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра» на час звернення останнього до суду відповідно до заявлених позовних вимог складала 25 184,21 дол. США.

Згідно Договору № GL48N718070_blank про купівлю-продаж майнових прав від 05.08.2020 року,право вимоги за Кредитним договором № 78/МК/62/2007/840 від 08.05.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ «КБ «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Первісний кредитор - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» згідно Договорів № GL48N718070_bIank_01 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року відступив права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвесттайм» - (новий кредитор), адреса: 49019, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, офіс 402; , п/р № НОМЕР_2 в АТ «ПРАВЕКС БАНК», МФО 380838, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05.11.2020 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні АСВГІ № 51633993 з примусового виконання виконавчого листа №2-1898, який видав Деснянський районний суд міста Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором № 78/МК/62/2007/840 від 08.05.2007 року - з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» як вибулої сторони на його правонаступника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», , місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, будинок 54, офіс 402, (р/р IBAN: НОМЕР_3 , банк одержувача АТ «ПРАВЕКС БАНК», ЄДРПОУ банку 14360920, код банку 380838), як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором № GL48N718070_blank_01 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 30.09.2020 року.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2ст.192 ЦК України).

Частина 3 ст. 533 ЦК України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За пунктом 3.3 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року, валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов`язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Положення ч.2 ст. 533 ЦК України зазначають про необхідність виконання грошового зобов`язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов`язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(пункт 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 рудня 2013 року №14).

Суд може прийняти рішення про стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті у спорах, пов`язаних із здійсненням валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України,Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Саме таку правову позицію викладено в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення по цивільній справі».

Статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті. Зокрема, пунктом З зазначеної статті встановлено, що у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Пунктом 21Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Враховуючи те, що в резолютивній частині рішення судом однозначно не зазначено в якій саме валюті повинна бути стягнена заборгованість, яка виникла з кредитного договору, станом на дату розрахунку, а відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для роз`яснення рішення суду, оскільки судом встановлено обставин передбачені ст. 271 ЦПК України, що зумовлюють необхідність у його роз`ясненні.

Із матеріалів справи слідує, що ухвалюючи рішення у справі Деснянський районний суд міста Києва визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день його ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено солідарне стягнення з боржників суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Враховуючи викладене, з метою належного виконання судового рішення відповідними органами, оскільки рішення суду на даний час не виконано, суд вважає за доцільне роз`яснити судове рішення.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про роз`яснення рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 травня 2012 року по справі № 2-1898/12 - задовольнити.

Роз`яснити резолютивну частину рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2012 року по справі №2-1898 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, що суд вирішив солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» грошові кошти в іноземній валюті в розмірі - 25 184,21 доларів США.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 29.11.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша