Справа № 541/2252/22
Провадження № 2/643/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 15 травня 20241 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство, зобов`язання винити певні дії, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким в уточненому вигляді, остаточно просить виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису №129 від 30.05.2017, зробленого Миргородським відділом РАЦС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : зобов`язати відповідача змінити прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача спричинену позивачу моральну шкоду в розмірі 10000грн. та понесені судові витрати.

Вимоги позову мотивовані тим, що 01.08.2015 між сторонами укладений шлюб у Московському відділі РАЦС ХМУЮ. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила сина ОСОБА_3 . Батьком дитини записано позивача згідно ч.1 ст. 122 СК України. 12.10.2021 шлюб розірваний. Зі своїм батьківством стосовно дитини ОСОБА_3 позивач не згодний. Так, позивач зазначає, що після закінчення Харківського університету Повітряних Сил, направлено до м. Миргорода за розподілом для проходження військової служби, куди поїхали разом із дружиною, з якою познайомився під час навчання,. Між тим, у зв`язку із тим, що мав постійні відрядження тривалістю від одного до трьох місяців, сімейні стосунки погіршилися. Бути батьком народженої відповідачкою дитини бути не може, оскільки на час її зачаття знаходився у відряджені, а ОСОБА_2 на той час виїхала до м. Харкова відвідати родину. Позивачу декілька знайомих зазначали, що бачили відповідачку неодноразово з іншим чоловіком, ОСОБА_4 , на якого дуже схожа дитина. Під час чергового відрядження у квітні 2021 ОСОБА_2 виїхала із квартири, забрала оригінали всіх документів та переїхала до невідомого позивачу міста. З цього часу не спілкуються. Відповідачка звернулася до суду про розірвання їхнього шлюбу. З дитиною позивач не спілкується, де перебувають ОСОБА_2 з дитиною невідомо. На прохання позивача зробити тест ДНК або дізнатися групу крові дитини, відповідачка відмовляється. Такі обставини дають позивачу підстави вважати, що останній не є біологічним батьком дитини. В подальшому, після отримання висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, яким виключається біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , позивач просить зобов`язати відповідача змінити прізвище дитини, оскільки на біологічному рівні не пов`язаний з цією дитиною, залишення ОСОБА_3 на його прізвищі є недоцільним та впливає на теперішню дружину позивача та їхню доньку. Крім того, позивач зазначає, що відповідачка двічі подавала на аліменти, при тому, що останньої відомо, що ОСОБА_1 не є батьком її дитини, ухилялася від проходження тесту ДНК дитини, який пропонував більше року до звернення до суду. Позивач є військовим, проте вимушений знаходити час, незважаючи на роботу, дружину, доньку звертатися до суду, займатися судовим процесом, тратити свій час, нерви, змінювати звичайний спосіб життя тощо. Отже, вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди з відповідачки, яку оцінює у 10000грн.

Відповідачка скористалась про надання відзиву на заяву про збільшення позовних вимог.

Заперечення мотивовані тим, що ОСОБА_2 не визнає вимоги про збільшення позовних вимог, позов визнає частково. Відповідач зазначає, що також не знала, що позивач не є батьком її дитини, дізналась про це завдяки висновку молекулярно-генетичної експертизи. Дитина народжена у законному шлюбі та позивач визнав дитину своєю та дав своє прізвище т по-батькові, оскільки у нього не було сумнівів, що дитина може бути не від нього. Ніяких моральних страждань та нервувань позивач не отримував. Від проходження тесту ДНК не ухилялась, а лише не мала змогу це зробити, т.я. почалася війна і вона вимушена була їздити по різних містах, рятуючи дитину, яку вважала дитиною позивача та не бачила сенсу для проходження тесту. Коли у м. Харкові стало менше обстрілів, відповідачка приїхала до міста та з`явилась до експертної установи. Після розірвання шлюбу одразу на стягнення аліментів не подавала, вважаючи, що домовляться. З дитиною позивач не спілкувався, відповідачка самостійно виховувала та утримувала сина. На сьогоднішній день справу про стягнення аліментів зупинено через перебування ОСОБА_1 у складі ЗСУ та вирішення питання про батьківство. Розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, сплатити не має можливості, т.я. є з сином внутрішньо-переміщеними особами, незаміжня та мати одиначка, син навчається у 1-му класі онлайн, тому не має можливості працювати, її дохід 5000грн. на місяць з дитиною, що є виплатою для ВПО. З тих самих підстав відповідачка не має можливості сплатити й судові витрати по справі. З вимогою позову про виключення відомостей про батьківство, погоджується.

В судове засідання сторони не з`явились, надавши зави про розгляд справи без їх участі. Кожна сторона підтримала свої доводи та вимоги, викладені у позові та відзиві, відповідно.

Суд, вивчивши доводи позивача, часткові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2015, який розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2021.

Із копії повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Миргородським відділом реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м.Суми) від 10.08.2022, актовий запис №129, внесений 30.05.2017, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено у графі «батько» - ОСОБА_1 , у графі «мати» - ОСОБА_2 .

Такі обставини підтверджено копіями рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2021, повторного свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.7,8)

Відповідно до ч.1 ст. 122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дитини.

Вказана норма Закону встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка.

Відповідно до правил ч.ч.1, 2 ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Так, позивач посилається на те, що зі своїм батьківством стосовно дитини ОСОБА_3 позивача не згодний. У зв`язку із тим, що мав постійні відрядження тривалістю від одного до трьох місяців, сімейні стосунки погіршилися. Бути батьком народженої відповідачкою дитини бути не може, оскільки на час її зачаття знаходився у відряджені. Відповідачку неодноразово бачили з іншим чоловіком, на якого дуже схожа дитина.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи. Суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Судом за клопотанням позивача призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, із висновку якої вбачається, що біологічне батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключається (а.с.122-138).

Отже, аналізуючи вищевикладене, доведення позивачем відсутності кровного споріднення між останнім та дитиною, що підтверджено висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-23/21334-БД від 27.09.2023, дають суду правові підстави для задоволення вимог позову щодо виключення із актового запису про народження ОСОБА_3 відомостей про батька ОСОБА_1 .

Далі, позивач просить зобов`язати відповідача змінити прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що не є батьком дитини.

Суд відмовляє позивачу у задоволені такої вимоги, оскільки суд постановляє рішення про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_1 з актового запису №129 від 30.05.2017.

Відповідно до положень ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємстві, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє права осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи та інтереси.

З боку позивача не надано доказів того, що відповідач або інші особи відмовляються від здійснення вказаних вище дій.

Далі, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10000грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 відомо, що він не є батьком її дитини, що остання ухилялася від проходження тесту ДНК дитини, вимушений знаходити час, незважаючи на роботу, родину звертатися до суду, займатися судовим процесом, тратити свій час, нерви, змінювати звичайний спосіб життя тощо.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової0 шкоди від 31.03.1995 № 4).

Позивачем не доведено, що діями та поведінкою відповідачки йому завдано душевних страждань, доказів чого в розумінні положень ст.ст.76-80 ЦПК України, взагалі не надано, а тому в цієї частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/121-23/21334-БД від 06.11.2023 становлять 10646грн., що сплачено позивачем та підтверджено рахунок-фактурою №Р/А-2023-215 від 31.10.2023 (а.с. 149).

Доводи відповідача про неможливість через недостатність грошових коштів сплатити судові витрати суд не приймає до уваги, оскільки відповідач не звільнений від сплати судових витрат і в даному випадку такі твердження не відповідають ЦПК України.

Правилами ст. 141 ЦПК України визначений розподіл судових витрат між сторонами.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, аналізуючи викладене вище, з відповідача суд стягує на користь позивача витрати за проведення судової експертизи та судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство, зобов`язання винити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису №129 від 30.05.2017, зробленого Миргородським відділом реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відмовити в іншої частини позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , судові витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/121-23/21334-БД від 06.11.2023 в розмірі 10646 (десть тисяч шістсот сорок шість)грн.,40коп. та судовий збір в розмірі 3414 (три тисячі чотириста чотирнадцять)грн.,18коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_5 , адреса АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; ІПН: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; ІПН: НОМЕР_2 .

Суддя О.О. Сугачова