Дата документу 27.02.2024
Справа № 334/5569/23
Провадження № 2/334/159/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:головуючого - судді Козлової Н.Ю.,за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерн «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року позивач, в особі Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що у період з 01.12.2015 року по 31.10.2021 року Концерн «МТМ» надав послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач звернувся до суду та просив суд стягнути 39794,98 гривень заборгованості за вказаний період а також стягнути судові витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою суду від 11.07.2023 позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

Від представника відповідача подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами та письмово пояснив, що позивач на свій власний розсуд здійснив нарахування плати за надані послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води без врахування показів лічильника. З кінця 2018 року до кінця 2020 року, ОСОБА_1 не проживала за місцем своєї реєстрації, проте продовжувала передавати покази лічильника через відповідний кол-центр.

Відповідачка вважала, що саме концерн «МТМ», як виконавець, зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали та інформувати про споживача про повірку лічильника. Проте, жодних повідомлень вона не отримувала, передавала покази через кол-центр та не була обізнана, що нарахування їй здійснюється за середнім показником для нарахування оплати за надані послуги. Покази лічильника не враховувалися.

Крім того, відповідач просила суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки позивач просить суд стягнути заборгованість за період 01.12.2015 по 01.11.2021 рік. При цьому, позовна заява подана до суду 07.07.2024 року.

Представник позивача заперечував проти застосування строків позовної давності, оскільки відповідний строк переривався боржником шляхом часткових проплат.

Крім того, представник позивача зазначав, що законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Зпозовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 07.07.2023 року.Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовноїдавності до яких не сплив на момент початку дії карантину, встановленогоКабінетомМіністрівУкраїни, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосованінаслідки пропуску строку позовноїдавності.

Стосовно заперечень відповідача щодо неповідомлення споживача про повірку лічильника, представник позивача просив суд долучити до матеріалів справи рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за червень 2018 року, де зазначається, що до кінця 2018 року Концерн «МТМ» пропонує провести повірку лічильників гарячої води за кошти підприємства та рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за грудень 2018 року, де зазначається, що з 01.01.2019 року повірка лічильника гарячої води проводиться за кошти споживача. Таким чином, позивач вважає, що він у строк повідомив відповідача щодо необхідності повірки лічильника.

У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги Концерна «МТМ» з підстав, викладених письмово, долучених до матеріалів справи письмових доказів та усних пояснень, наданих безпосередньо під час судового розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд врахувати письмові пояснення та контрразрахунок заборгованості, з якого вбачається, що ОСОБА_2 буловикористано 118,648 куб. м. гарячої води заперіод з грудня 2015 по жовтень 2021, що в суміскладає8565,52 грн.За період з грудня 2015 по жовтень 2021 буланарахованасубсидія на послуги з ГВП в сумі 1844,48 грн. 8565,52 -1844,48 - 500= 6221,04, де 8565,52 - сума нарахуваннявідповідно до показаньприладівобліку,1844,48 - субсидія,500 - оплата за ГВП. Дана проплати не враховані позивачем у розрахункусуми позову Концерну «МТМ».

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Судом встановленотакіфакти та відповідніїмправовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Концерн «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії (опалення) споживачам м. Запоріжжя.

Отже, підприємство створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж.

Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги`виконавцемпослуг з постачаннятепловоїенергії є теплопостачальнаорганізація; з послуг з постачаннягарячої води - суб`єктгосподарювання, який є власником (абоволодіє і користується на іншихзаконнихпідставах) теплової, тепловикористальноїаботеплогенеруючої установки, за допомогоюякоївиробляєгарячу воду, якщоспоживачами не визначеноіншогопостачальникагарячої води.

Концерн «Міські теплові мережі» м.Запоріжжяє виконавцемпослуг з постачаннятепловоїенергії, призначеної для централізованогоопалення, централізованогопостачаннягарячої води (підігрівупитної води), щопостачається до житловогоприміщення шляхом транспортування через магістральнітепловімережі та внутрішньодомовірозподільчісистеми.

ПостановоюКабінетуМіністрівУкраїни № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил наданняпослуг з централізованогоопалення, постачанняхолодної та гарячої води і водовідведення» та Законом України «Про житлово - комунальніпослуги» передбачено, щонаданняпослугцентралізованогоопалення, постачаннягарячої води і водовідведенняздійснюється на підставіукладеногоміжвиконавцем та споживачемвідповідного договору.

Пунктом 8 Правил встановлюється, щопослугинадаютьсяспоживачевізгідно договору, щооформляється на основі типового договору про наданняпослугцентралізованогоопалення, постачанняхолодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно Закона України «Про житлово - комунальніпослуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про наданняжитлово-комунальнихпослуг не може бути підставою для звільненняспоживачавід оплати послуг у повномуобсязі. (Постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц).

Отже, згідноіззазначеними нормами законодавствавідповідачзобов`язанийоплатитиспожитіпослуги з центрального опалення та постачаннягарячої води.

Згідно зп.5ч.2ст.7Закону України «Прожитлово-комунальніпослуги» споживачзобов`язанийоплачуватинаданіжитлово-комунальніпослуги за цінами/тарифами, встановленимивідповідно до законодавства, у строки, встановленівідповідними договорам.

Відповідно дост.67ЖК Україниплата закомунальніпослуги(водопостачання,газтепловаенергіятаіншіпослуги) беретьсякрімквартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згіднозі ст. 68 ЖК Українинаймачзобов`язанийсвоєчасновноситиквартирну плату та плату за комунальніпослуги. Квартирна плата та плата за комунальніпослуги в будинках державного і громадськогожитлового фонду вносятьсящомісяця в строки, встановленіКабінетомМіністрівУкраїни.

Позивач, звернувшись до суду просить стягнути з ОСОБА_1 у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги за період з 01.12.2015 року по 31.10.2021 року, що складає 38 794 грн. 98 коп..

Згідно наданого Концерном «Міські теплові мережі» розрахунку нарахування у період з січня 2016 по січень 2019 року та у період з травня 2021 по жовтень 2021 року здійснювалися відповідно до показань приладу обліку ГВП у квартирі, а саме за двома лічильниками гарячої води, за № 5214874 на кухні та за № 5103984 у ванній кімнаті (туалеті).

Крім того, відповідно цього ж розрахунку у період з лютого 2019 року по квітень 2021 року нарахуванняздійснювалися по норміспоживання.

Позивач зазначає, що у лютому 2019 року приладобліку ГВП бувзнятий з обліку у зв`язку з просроченоюдержповіркою, тому такінарахування здійснювалися за нормою споживання.

Наведені представником позивача доводи суд приймає критично, оскільки відповідно до підпункту 4 пункту 19 типового Договору про наданняпослуг з централізованогоопалення, холодної та гарячої води і водовідведення» затвердженогоПостановоюКабінетуМіністрівУкраїни № 630 від 21.07.2005 Виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали.

Згідно п. 15 Правил наданняпослуг з централізованогоопалення, постачанняхолодної та гарячої води і водовідведення, затвердженимипостановоюКабінетуМіністрівУкраїнивід 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630, засобиобліку води і тепловоїенергії, встановлені у квартирі (будинкусадибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, щоквартирні засоби обліку води і тепловоїенергіїберутьсявиконавцем на абонентськийоблік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язківякого входить контроль міжповірковихінтервалів, повіркаквартирнихзасобівобліку, їхобслуговування та ремонт, в той час як обов`язкомспоживача є своєчасна оплата наданихпослуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результативимірюваньякихвикористовуються для здійсненнярозрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і тепловуенергію, газ і воду), що є власністюфізичнихосіб, на періодичнуповірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначено Порядком поданнязасобіввимірювальноїтехніки на періодичнуповірку, обслуговування ?а ремонт, затвердженимпостановоюКабінетуМіністрівУкраїни від 08.07.2015 № 474.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічнудіяльність» законодавчорегульованізасобивимірювальноїтехніки, щоперебувають в експлуатації, підлягаютьперіодичнійповірці та повірці після ремонту.

Відповідно до затверджених міжповірочнихінтервалів для лічильників води та тепло лічильників установлено міжповірочнийінтервал 4 роки (наказ Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747).

Згідно п. 7 «Порядку поданнязасобіввимірювальноїтехніки на періодичнуповірку, обслуговування та ремонт», щозатвердженоПостановоюКабінетуМіністрівУкраїни № 474 від 08 липня 2015 року, виконавець не пізніше ніж за місяць*до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки абопротягомтрьохробочихднів з дня отриманнявідомостей про необхідністьйого ремонту інформує про цеспоживачашляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджує отримання його споживачем.

Як вбачається з матеріалів справи, попередня повірка лічильників у відповідача здійснена у вересні 2014 року КП «Водоканал», отженаступнийтермін через 4 роки - у вересні 2018 року, (копіїпаспортівлічильників наявні в матеріалах справи).

У період до 01.08.2018 (за місяць до 01.09.2018) Концерн «Міські теплові мережі» повинен був надіслати ОСОБА_1 повідомлення встановленої форми (додаток № 1 Порядку) про настання строку проведенняперіодичноїповіркизасобувимірювальної - техніки шляхом надсиланнярекомендованого листа з повідомленням про вручення, де підтверджується отримання такого повідомлення.

Представником позивача не надано суду належного доказу того, що ОСОБА_1 відповідач по справі отримала повідомлення, а звідси була повідомлена про наміри позивача щодо перевірки лічильника.

Посилання позивача, що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, шляхом отримання рахунку на сплату житлово-комунальних послуг, де відповідна інформація зазначається, не приймається судом, оскільки доказів щодо отримання відповідачем до 01.09.2019 відповідного повідомлення встановленого зразка (додаток № 1 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт») суду не надано.

Отже, Концерн «МТМ» не мав права здійснювати нарахування по нормі споживання у період з лютого 2019 року по квітень 2021 року, оскільки згідно умов типового Договору та п.7 Порядку саме Концерн «Міські теплові мережі» несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживач має право на несплату вартості послуг в разі їх ненадання виконавцем.

Також, судом враховано той факт, що жодних зауважень до роботи лічильників Концерном «МТМ» не було заявлено, щопідтверджується актом від 28.04.2021 року, що свідчить про те, що показання лічильників достовірні, тому нарахування необхідно проводити саме за ними (копія акту долучена до матеріалів справи).

Ретельно дослідивши розрахунок заборгованості наданий позивачем та контр розрахунок відповідача, суд прийняв до уваги розрахунок заборгованості за послуги ГВП відповідно до показів приладів обліку, яка становить 6221 грн. 04 коп. за 118,648 куб. м.

Такого висновку суді дійшов з того, що ОСОБА_1 було використано 118,648 куб. м. гарячої води за період з грудня 2015 по жовтень 2021, що в сумі складає 8565,52 грн.За період з грудня 2015 по жовтень 2021 буланарахованасубсидія на послуги з ГВП в сумі 1844,48 грн.8565,52 -1844,48 - 500= 6221,04, де 8565,52 - сума нарахуваннявідповідно до показань приладів обліку,1844,48 - субсидія,500 - оплата за ГВП, що не врахована у розрахунку суми позову Концерну «МТМ».

Розрахунок по нормі споживанняза послуги ГВП в сумі 21 852, 98 грн. суд відхиляє з вищенаведених підстав.

Стосовно нарахування оплати за центральне опалення, яке є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання, суд зазначає:

Теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо). Відповідно до законів термодинаміки тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, а теплова енергія, що міститься в повітрі, в елементах інтер`єру приміщення, передається, в тому числі, і в сусідні приміщення через внутрішні стіни, перегородки та перекриття.

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Підведення централізованого опалення до стояка об`єкта теплопостачання свідчить про надання послуг позивачем.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціаціяпроцесуальнихфункційоб`єктивно приводить до того, що принцип змагальностівідбиваєвластивостіцивільногосудочинства у площинілише прав та обов`язківсторін. Цедаєможливістьконстатувати, що принцип змагальності у такому розумінніурівноважується з принципом диспозитивності та, щонеобхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Вінзнівельовуєможливість суду втручатися у взаємовідносинисторінзавдякизборудоказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовкаусього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тількиоцінюєнадані сторонами матеріали, але сам жоднихфактичнихматеріалів і доказів не збирає.

Зогляду на викладене, правовідносини, якісклалисяміж сторонами, є грошовимзобов`язанням, у якому, середінших прав і обов`язківсторін, на боржникапокладеновиключнопевнийцивільно-правовийобов`язок з оплати отриманихжитлово-комунальнихпослуг, якомукореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України)вимагатисплату грошей за наданіпослуги.

Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.

Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачаннятепловоїенергії на індивідуальнітепловіпунктиспоживачів для потреб опалення та приготуваннягарячої води здійснюєтьсябезперервно, з урахуваннямперерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціноюпослуги з постачаннятепловоїенергії є тариф на тепловуенергію для споживача, якийвизначається як сума тарифів на виробництво, транспортуваннятапостачаннятепловоїенергії. Послуга з постачаннятепловоїенергіїнадаєтьсязгідно з умовами договору, щоукладається з урахуваннямособливостей, визначенихцим Законом, та вимогами правил наданняпослуг з постачаннятепловоїенергії, щозатверджуютьсяКабінетомМіністрівУкраїни, якщоінше не передбачено законом.

Щомісяця, протягом дії опалювальних Концерн «МТМ» надав послуги з постачання теплової енергії- гарячої води на об`єкти, а саме: житлові приміщення, у тому числі квартири АДРЕСА_2 , однак відповідачем кошти за вказані послуги належним чином не сплачувались, внаслідок чого станом на квітень станом на листопад 2021 року виникла заборгованість в розмірі 16942 гривень.

У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за послуги теплопостачання складає 23163,04 грн.

Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, враховуючи доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог але частковов частині стягнення за послуги з ГВП за спірний період.

Відповідно доч.1,2ст.141ЦПК України,судовий збірпокладається насторони пропорційнорозміру задоволенихпозовних вимог. Іншісудові витрати,пов`язані зрозглядом справи,покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські Теплові Мережі» в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, суд

УХВАЛИВ:

Позов Концерн «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 Установа банку: Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127 ІПН: 49) заборгованість в сумі 23163,04 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 Установа банку: Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127 ІПН: 49) судовий збір у розмірі 2270 гривень.

Апеляційнаскарга на рішення суду подаєтьсяпротягомтридцятиднів з дня йогопроголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.