Дата документу 27.03.2024 Справа № 333/5613/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5613/23
Провадження №22-ц/807/535/24
Головуючий в 1-й інстанції Наумова І.Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року, постановлене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 18 грудня 2023 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовував наступним. 31.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (надалі Банк) та ОСОБА_2 (надалі Відповідач) укладено договір №014/0868/82/9827001 про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 27669,74 грн., строком на 24 місяці. Відповідно до п.12.1. Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печаткою Кредитора (Страховика) і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього Договору зобов`язань. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку, що є рахунком для погашення заборгованості по Кредиту та нарахованим процентам, а також рахунку для обліку заборгованості. 28.05.2020 року AT «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги № 114/2-34. Відповідно до вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК, компанія «Кредит-Капітал» набула статусу Нового Кредитора та отримала права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками AT «Райффайзен Банк Аваль», включно і до ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором. Всупереч умов кредитного договору та додаткових угод Відповідачка тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті нею договірні зобов`язання. На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути на його користь з відповідача загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 014/0868/82/91827001 від 31.01.2019 року, який виник станом на 28.05.2020 р., у загальному розмірі 85 114, 78 грн. (вісімдесят п`ять тисяч сто чотирнадцять гривень 78 копійок), який складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 516, 92 грн.; боргу за несплачені відсотки у розмірі 19 051,60 грн.; пені у розмірі 39 546, 26 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року, позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по кредитному договору, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» () заборгованість за кредитним договором № 014/0868/82/91827001 від 31.01.2019 року, станом на 28.05.2020 р., у загальному розмірі 85 114, 78 грн. (вісімдесят п`ять тисяч сто чотирнадцять гривень, 78 копійок), яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 516, 92 грн.; боргу за несплачені відсотки у розмірі 19 051,60 грн.; пені у розмірі 39 546, 26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» () понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення заборгованості по пені, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду у зазначеній частині та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що розмір пені розрахований за кредитним договором є необґрунтовано завищеним, що суперечить принципам добросовісності та розумності, а тому умови договору про нарахування пені є нікчемними.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 302800,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 100 = 302 800 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що31.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (як кредитором) та ОСОБА_2 (як позичальницею) укладено договір №014/0868/82/9827001 про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування (надалі кредитний договір).

За умовами першого розділу вищевказаного кредитного договору, кредит видається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 24900,00 грн. та на сплату страхового платежу на користь Страховика в розмірі 2769,74грн. Дата надання кредиту 31.01.2019 р. Дата сплати ануїтичних платежів - 31 числа кожного календарного місяця згідно Графіка погашення Кредиту та сплати інших платежів. Дата повного погашення кредиту - 31 січня 2021 року. Строк кредиту - 24 місяців з дати надання Кредиту. Процентна ставка: фіксована на період з 31 січня 2019 р. по 02 березня 2019 р. (включно). Розмір процентної ставки за Кредитом складає 0.01% річних. 3 03 березня 2019 р. процентна ставка за Кредитом застосовується в розмірі 59.9% річних, без укладання додаткової угоди до Договору.

Відповідно до статті 2 розділу 1 кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником Кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються, виходячи з підпунктом 1.1.7. пункту 1.1. Договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом, включаючи день надання Кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Проценти підлягають сплаті Позичальником у складі ануїтетних платежів в порядку, визначеному статтею 3 Договору.

Згідно з положеннями п. 3.3. статті 3 розділу 1 кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, починаючи місяцем надання Кредиту в дату, визначену підпунктом 1.1.4. пункту 1.1. Договору. Якщо дата сплати, зазначена в підпункту 1.1.4. пункту 1.1. днем, платіж здійснюється не пізніше останнього Банківського дня, що передує даті, визначеній підпунктом 1.1.4. пункту 1.1. Договору. Позичальник з метою сплати ануїтетних платежів зобов`язаний вносити грошові кошти на свій Поточний рахунок та/або підтримувати з рахунку в сумі, достатній для сплати чергового рівного ануїтетного платежу в строки, встановлені Договором. У разі недостатності на Поточному рахунку коштів, належних до сплати Кредитору за Договором, на дату платежу, Позичальник вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за Договором. При простроченні погашення Кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум щомісячних ануїтетних Договору.

Згідно з п. 10.3 статті 10 розділу 3 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких зобов`язань за Договором, кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

Графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів, який є додатком до кредитного договору, визначені дати сплати та розмір ануїтетичних платежів, які позичальниця ОСОБА_3 мала сплачувати щомісячно в період строку договору.

На виконання умов договору кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 30.01.2019 р. на кредитний рахунок позичальниці ОСОБА_3 перераховані грошові кошти у розмірі 25669,74 грн., що підтверджується випискою з кредитного рахунку ОСОБА_3 . Також з даного рахунку вбачається, що позичальниця не виконала умови кредитного договору та не здійснювала щомісячних проплат у відповідності до зазначеного вище графіку погашення заборгованості. Внаслідок чого, станом на 28.05.2020 р., виникла кредитна заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем становить 85 114, 78 грн. (вісімдесят п`ять тисяч сто чотирнадцять гривень 78 копійок), та складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 516, 92 грн.; боргу за несплачені відсотки у розмірі 19 051,60 грн.; пені у розмірі 39 546, 26 грн.

28.05.2020 року AT «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги № 114/2-34, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового Кредитора та отримало права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками AT «Райффайзен Банк Аваль», включно і до ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором. Дані обставини підтверджуються копією договору відступлення прав вимоги, витягом з реєстру боржників, платіжним дорученням про оплату позивачем коштів первісному кредитору на виконання умов договору відступлення. З даних до даної заяви документів вбачається, що відступлення прав відбулося у звичайному процесі діяльності та у межах визначених законом і не призводить до жодної зміни обсягу прав і обов`язків боржника.

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» повідомило позичальницю ОСОБА_1 про зміну кредитора, направивши на адресу її проживання відповідні письмові повідомлення, що підтверджується їх копіями та поштових реєстрів, квитанцій про оплату позивачем поштових послуг.

Оцінивши вищевказані докази, проаналізував правові норми, що регулюють спірні відносини, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачка не виконала свої договірні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.05.2020 р. становить 85 114, 78 грн. (вісімдесят п`ять тисяч сто чотирнадцять гривень 78 копійок), та складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 516, 92 грн.; боргу за несплачені відсотки у розмірі 19 051,60 грн.; пені у розмірі 39 546, 26 грн. Дана сума боргу не сплачена відповідачкою, що не заперечувалося нею. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, оскарження рішення суду лише в частині стягнення заборгованості по пені, суд апеляційної інстанції переглядає справу у вказаній частині.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

За частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат на відміну від доведення розміру збитків.

Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того,щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (пункт 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15).

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) зроблено висновок, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №367/7401/14 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків (1), та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (2). Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16.

Отже, зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні кредитного договору, монополістичного положення контрагента (банківської установи) на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З огляду на викладене, на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для відмови у задоволенні вимог позивача, щодо стягнення пені з підстав незаконності підстав її нарахування, оскільки такі умови закріплені укладеним між сторонами кредитним договором, з урахуванням того, що позивачка підтверджує факт неналежного виконання зобов`язань за таким договором.

Між тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням перевищення розміру нарахованої пені суми основного боргу, вважає за можливе зменшити розмір пені, який підлягає стягненню до 20000,00 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, пропорційно підлягає зменшенню загальний розмір заборгованості за кредитним договором з 85114,78 грн. до 65568,52 грн. Відповідно зменшенню підлягає розмір стягнутих з відповідача на користь позивача судових витрат за подання позову з 2684,00 грн. до 2067,63 грн. Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору сплачена при поданні апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 924,55 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року у цій змінити шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» () заборгованості за кредитним договором № 014/0868/82/91827001 від 31.01.2019 року, станом на 28.05.2020 р., з 85114,78 грн. до 65568,52 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 516, 92 грн.; боргу за несплачені відсотки у розмірі 19 051,60 грн.; пені у розмірі 20000,00 грн.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» () понесених витрат на сплату судового збору за подання позову з 2684,00 грн. до 2067,63 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» () на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 924,55 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 27 березня 2024 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков