головуючий у суді І інстанції Романишена І.П.
провадження № 22-ц/824/8799/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

19 березня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мостова Г.І. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування, у якому просила:

- встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період із 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право власності на зазначену квартиру у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що в 2002 році вона познайомилась із ОСОБА_2 , а з 2003 року вони почали проживати однією сім`єю, а також з його матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

16 жовтня 2006 року вона з ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на його ім`я, придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . З жовтня 2006 року вона та ОСОБА_2 стали проживати у цій квартирі, зробили ремонт за спільні кошти, придбали меблі та побутову техніку. Фактично стали проживати як подружжя, мали спільний побут та бюджет, разом вели господарство.

З 2014 року ОСОБА_2 став хворіти, а ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. Вказувала, що всі витрати на лікування, поховання були понесені нею. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_3 . Спадкоємців, крім неї, після смерті ОСОБА_2 не має. 26 квітня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фатхутдінової І.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не перебувала з померлим ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.

05 січня 2023 року Київська міська рада направила апеляційну скаргу, у якій ставила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що копію оскарженого рішення отримано 13 грудня 2022 року;

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року заяву Київської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено, поновлено цей процесуальний строк, оскільки матеріали справи не містять відомостей про вручення (доставлення) рішення суду першої інстанції до 13 грудня 2022 року. Разом з тим, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали для сплати судового збору. Відмовлено заявнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Копія вказаної ухвали направлялась поштовим зв`язком судом апеляційної інстанції за адресою, вказаною апелянтом в апеляційній скарзі, та отримана апелянтом 20 лютого 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.120).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу Київської міської ради визнано неподаною та повернуто заявникові з підстав невиконання у встановлений судом строк (до 02 березня 2023 року) вимог, вказаних в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

04 квітня 2023 року Київська міська рада повторно направила апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме для подання заяви про поновлення строку, а також для зазначення причин, з яких відповідачем не були усуненні недоліки попередньої апеляційної скарги, у строк, встановлений судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2023 року поновлено Київській міській раді строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року апеляційну скаргу Київської міської ради задоволено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 05 травня 2023 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2023 року скасовано.

Справу № 759/24584/21 передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційним судом встановлено порушення норм процесуального права апеляційним судом при поновленні строку на апеляційне оскарження та відкритті апеляційного провадження ухвалою від 05 травня 2023 року

У постанові від 14 лютого 2024 року Верховний Суд зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що ухвалою від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків - сплати судового збору, яку відповідачем отримано 20 лютого 2023 року, тобто відповідач мав усунути недоліки апеляційної скарги до 02 березня 2023 року. Апеляційну скаргу Київської міської ради повернуто ухвалою від 14 березня 2023 року. При цьому заявник, у разі неможливості виконання вимог суду та сплати судового збору в установлений судом строк, із заявою про продовження цього строку або іншим обґрунтованим клопотанням, зокрема щодо відстрочення сплати судового збору, не звертався. Апеляційний суд не встановив обставин, які унеможливили виконання заявником зазначених вимог процесуального закону, як і вимог ухвали суду в установлений судом строк, і які заходи вжито заявником з метою своєчасного усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до частини 5 статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Оскільки у клопотанні Київської міської ради про поновлення строку на апеляційне скарження не викладено поважних причин пропуску цього строку та не додано доказів на підтвердження пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що наведені причини у клопотанні Київської міської ради, подані до суду апеляційної інстанції на усунення недоліків апеляційної скарги, не можна визнати належними та поважними.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування.

Копію ухвали надіслати учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 ЦПК України, скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська