Справа № 168/180/23 Головуючий у 1 інстанції: Сухоручко Ю. О.
Провадження № 22-ц/802/215/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Осіпука В. В., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Марчука А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Машевської Любові Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою відповідача Старовижівської селищної ради на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно готівкові кошти, що залишилось після смерті ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на її майно, в тому числі грошові кошти в сумі 100 000 грн. Він, як спадкоємець ІV черги за законом прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою у визначений законом строк. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на готівкові кошти в сумі 100 000 грн., у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності самої ОСОБА_4 на ці кошти.

Крім того, позивач зазначає, що 06.05.2021 р. грошові кошти були вилучені з будинку спадкодавиці соціальним працівником КЗ «Центр надання соціальних послуг Старовижівської селищної ради» ОСОБА_5 та передані на зберігання Старовижівській селищній раді. Частиною спадкового майна відповідач самовільно розпорядився без згоди позивача єдиного спадкоємця даного майна, а саме: 30 000 грн соціальний працівник витратила на організацію обряду поховання ОСОБА_4 та виготовлення надмогильного пам`ятника, що підтверджено розпискою та чеком.

Це спадкове майно не є відумерлою спадщиною. Також ОСОБА_5 отримала грошову допомогу на поховання ОСОБА_4 від органів пенсійного фонду, але відмовляється повернути позивачу ці кошти. Відповідач не оспорює право власності позивача, але грошові кошти не повертає.

Позивач вважає, що у Старовижівської селищної ради не було правових підстав для вилучення та подальшого володіння спадковими коштами в сумі 100 000 грн, оскільки це майно з моменту його вилучення не було безхазяйним. Крім того з моменту відкриття спадщини воно належить позивачу як спадкоємцю ОСОБА_4 , про цей факт було відомо відповідачу, як і про факт проживання зі спадкодавицею однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1983 року по 06.05.2021 року, встановленого Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 19.10.2021 року (справа№163/1948/2).

В досудовому порядку вирішити даний спір не можливо.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2023 року позов представника позивача адвоката Машевської Любові Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно готівкові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, які зберігаються у Старовижівській селищній раді Ковельського району Волинської області.

Додатковим рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року клопотання представника позивача адвоката Машевської Любові Андріївни щодо вирішення питання про стягнення судових витрат пов`язаних із розглядом справи за позовом представника позивача адвоката - Машевської Любові Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Стягнуто зі Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнуто зі Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн.

У задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду, відповідач Старовижівська селищна рада подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення підлягає скасуванню відповідно до статті 376 ЦПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки це призвело до неправильного вирішення справи. Просить рішення скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвокат Машевська Л. А. просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Мшевської Л. А., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, та пояснення представника відповідача ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав, суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ст. 1217 ЦК України.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Згідно з довідок Старовижівської селищної ради №273 від 15.07.2021 року, №274 від 19.07.2021 року та Виписки із погосподарської книги №6 за 2021 рік, значиться житловий будинок з побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті спадкодавець проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13 - 14).

Спадкодавиця ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_2 перебували на обліку в «Центрі надання соціальних послуг Старовижівської селищної ради» і отримували від Центру послугу «допомога вдома». Догляд за ними здійснювала соціальний робітник ОСОБА_5 , яка також здійснила поховання та організацією похорону ОСОБА_4 . Під час підготовки до чину похорону, ОСОБА_5 06.05.2021 року у будинку спадкодавиці ОСОБА_4 у шафі для одягу, серед особистих речей покійної (на полиці зі спідньою білизною) виявила готівкові кошти в сумі 100 000 грн ( а.с.15).

Комісією Старовижівської селищної ради, утвореною відповідно до розпорядження селищного голови від 16.08.2018 р. № 71, 18.05.2021 року здійснено виїзд за місцем проживання покійної ОСОБА_4 та описано склад спадкового майна, яке складається з: житлового будинку, двох сараїв, грошових коштів в сумі - 70 000 грн. Також в акті вказано, що грошові кошти в сумі 30 000 грн, зі слів соціального працівника, були витрачені для проведення процесу поховання ОСОБА_4 (а.с.15, 78).

Отже, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а також пояснень сторін та свідків підтверджено, що за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме: в її особистих речах - у шафі для одягу, виявлено грошові кошти в сумі 100 000 грн, з них - 30 000 грн були витрачені ОСОБА_5 на здійснення обряду поховання ОСОБА_4 та встановлення надмогильного пам`ятника. Решта коштів - 70 000 грн були передані посадовим особам Старовижівської селищної ради для забезпечення схоронності цих коштів до моменту оформлення спадкових прав на майно покійної ОСОБА_4 . Таке рішення було прийнято з огляду на те, що ОСОБА_4 в шлюбі не перебувала, членів сім`ї не мала.

На час розгляду справи ці кошти (в сумі 70 000 грн.) перебувають на зберіганні в посадових осіб Старовижівської селищної ради, що підтверджується представником відповідача Старовижівської селищної ради під час судового розгляду справи.

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті.

Одним із видів речей згідно зі ст. ст.179,184,192 ЦК України є грошові кошти, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Рішенням Старовижівського районного суд Волинської області від 19.10.2021р. у справі № 163/1948/21 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1983р. по 06.05.2021р. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18-19).

Отже, відповідно до даного рішення суду позивач підтвердив своє право спадкувати майно ОСОБА_4 , як спадкоємцем ІV черги за законом, який більше п`яти років проживав спільно з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Про рішення суду Старовижівській селищній раді було відомо, оскільки остання брала участь у справі як заінтересована особа, представником селищної ради надавались суду письмові пояснення (а.с. 17), згідно з якими вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримав, проти задоволення заяви не заперечував, що встановлено під час розгляду заяви та зазначено у мотивувальній частині рішення.

З копії спадкової справи №56/2021 до майна померлої ОСОБА_4 встановлено, що до складу спадкового майна входять: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельні ділянки, право на земельну частку (пай), готівкові кошти в сумі 70 000 грн відповідно до довідки Старовижівської селищної ради №281 від 30.07.2021 року (а.с.77). За життя ОСОБА_4 заповіту не складала (а.с. 13, 20), позивач прийняв спадщину за законом шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою у визначений законом строк (а.с. 65 - зворот).

Позивач через представника ОСОБА_7 ,(а.с.69-71) звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти в сумі 100 000 грн (а.с.90), однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на готівкові кошти в сумі 100 000 грн, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності самої ОСОБА_4 на ці кошти (а.с. 92-зворот, 93).

Відповідно до довідки державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області Т. Ковальчук від 14.12.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 (а.с. 21).

Встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , який 13.07.2021 р. звернувся до Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину, інші особи з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, осіб які мають обов`язкову частку у спадщині не встановлено, що підтверджується копією спадкової справи №56/2021 заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 65- 93).

Відповідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, дослідивши в сукупності докази, встановлені ними обставини, враховуючи вимоги закону, які застосовуються до правовідносин сторін спору, суд приходить до переконання, що позивач є спадкоємцем IV черги за законом після смерті ОСОБА_4 , прийняв спадщину належним чином та у визначений законом строк, набув права на спадкування усього майна ОСОБА_4 , яке увійшло до спадкової маси, в тому числі готівкових коштів, які знайдені в житловому будинку спадкодавиці, серед її особистих речей, а тому не ставиться під сумнів належність їх саме спадкодавиці. В судовому засіданні не здобуто доказів про те, що дані кошти можуть належати іншій, окрім спадкодавці, особі, сумніви відповідача з цього приводу не спростовані в судовому засіданні належними, допустимими та достовірними доказами.

Крім того, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що ним не визнається право позивача як спадкоємця на спадкове майно ОСОБА_4 у виді грошових коштів з підстав відсутності в позивача документів, що засвідчують його право на спадщину свідоцтва про право на спадщину, оскільки на підставі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, позивач, який є спадкоємцем ОСОБА_4 набув право на спадкування майна ОСОБА_4 з моменту відкриття спадщини, а не з моменту одержання свідоцтва про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а факт одержання свідоцтва про право на спадщину не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження факту набуття права на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Натомість з матеріалів справи вбачається, що на момент взяття коштів на зберігання відповідачу було відомо, кому належать дані кошти, які він вважає безхазяйними.

Крім того, частинами другою та третьою статті 355 ЦК України, на яку посилався відповідач, визначено, що безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, установлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Отже, ЦК України передбачена можливість звернення до суду із заявою про передачу у комунальну власність лише нерухомих речей та лише у випадку вчинення всіх, передбачених законодавством дій. А безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність лише за набувальною давністю в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Позивач прийняв спадщину у визначений законом 6 місячний строк з моменту відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини у цей термін не подавав, звертався до відповідача з вимогою повернути йому спадкові кошти, як законному спадкоємцю, а тому в суду не виникає сумніву щодо обізнаності відповідачем про наявність у ОСОБА_4 спадкоємця, який претендує на спадкове майно, а тому воно не може вважатися безхазяйним майном чи становити відумерлу спадщину.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до переконання, що готівкові грошові кошти у сумі 100 000 грн входять до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 , а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування.

З таким висновком суду колегія суддів апеляційної інстанції не може повністю погодитися з огляду на те, що з матеріалів справи, показів свідків встановлено, що частина коштів, які були виявлені в будинку спадкодавця ОСОБА_4 , в сумі 30000 грн за згодою позивача у справі ОСОБА_2 були витрачені соціальним працівником ОСОБА_5 на обряд поховання померлої ОСОБА_4 та виготовлення надмогильного пам`ятника. Тобто, достовірно встановлено і підтверджується актом опису майна від 18 червня 2021 року (а.с.78), довідкою Старовижівської селищної ради Ковельського району №281 від 30.07.2021 року (а.с. 77), актом про передачу коштів (а.с. ), що селищній раді на зберігання були передані кошти в сумі 70 000 грн, які належали померлій ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції покликався також на те, що відповідно до Посадової інструкції соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома КЗ «Центр надання соціальних послуг Старовижівської селищної ради» (а.с.250) у робітника КЗ відсутній обов`язок щодо поховання особи, яка перебуває на обліку у центрі. Разом з тим, враховуючи, що померла ОСОБА_4 була одинокою людиною, а її співмешканець не заперечував проти здійснення поховання ОСОБА_4 та виготовлення пам`ятника саме з допомогою соціального працівника та за рахунок коштів, які належали покійній, не можна вважати, що частина коштів була використана неправомірно.

Твердження сторони позивача про те, що ним не було надано згоди на виділення коштів в сумі 30 000 грн. для цієї мети, спростовуються показами свідків, тоді як сам позивач в судові засідання не з`являвся навіть після визнання його явки судом обов`язковою, покликаючись на незадовільний стан здоров`я.

Слід також зазначити, що на момент виявлення та передачі коштів померлої рішення суду про встановлення факту проживання однією сімє`ю ОСОБА_2 із ОСОБА_4 було відсутнє, оскільки таке рішення було ухвалене за заявою ОСОБА_2 19 жовтня 2021 року (а.с. 18), а тому дії Старовижівської селищної ради щодо прийняття на зберігання виявлених коштів є цілком обґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставини справи, а саме, що кошти в сумі 30000 грн. соціальний працівник ОСОБА_5 за пропозицією сусідів, за згодою позивача та виконуючи волю покійної, витратила на забезпечення процесу поховання та виготовлення надгробного пам`ятника, а на зберігання до Старовижівської селищної ради передано саме 70 000 (сімдесят тисяч) грн., то позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

Отже, рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи слід змінити в частині розміру грошових коштів, на які слід визнати право власності в порядку спадкування.

Враховуючи, що позов підлягає до задоволення частково, слід також змінити додаткове рішення, яким було відшкодовано витрати на професійну правничу допомогу, надану позивачу.

Ухвалюючи додаткове рішення у справі та стягуючи витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правничу допомогу, при цьому враховано клопотання відповідача про зменшення суми витрат та стягнуто 12000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, колегія суддів, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, дійшла висновку, що додаткове рішення слід змінити.

За таких обставин, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 4000 гривень.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягають зміні.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Старовижівської селищної ради задовольнити частково.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2023 року в даній справі змінити в частині суми грошових коштів, на які визнано право власності.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно готівкові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, які зберігаються у Старовижівській селищній раді Ковельського району Волинської області.

Додаткове рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути зі Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

В решті рішення суду та додаткове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2024 року.

Головуючий

Судді :