справа № 274/1694/24
провадження № 2/0274/717/24
Рішення

Іменем України

22.05.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності на землю, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з вищезазначеним позовом, згідно якого просить:

- визначити, що частка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0949 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :019:0512, становить 0,0569 га.

- визнати за ОСОБА_3 , право власності на частину земельної ділянки площею 0,0569 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :019:0512, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 , 1970 року народження, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки під будинком та господарськими спорудами загальною площею 0,0949 га, що перебуває у спільній сумісній власності. Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку та 27.11.2023 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, постановою приватного нотаріуса Пашинського О.М. від 27.11.2023 року № 258/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0949 га, розташовану по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245510362 від 23.02.2021 року зазначено вид земельної ділянки як спільна сумісна власність та два співвласники, тобто не визначена частка померлого. Житловий будинок із господарськими спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,0949 га. Згідно з законом вона має право на частину земельної ділянки, яка належала за життя її чоловіку. Земельна ділянка з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 згідно рішення Бердичівської міської ради № 90 від 05.02.2021 року. За життя спадкодавця ОСОБА_5 поділ або виділення окремих часток земельної ділянки не проводився, розмір частин кожного співвласника не визначався. Отже, право власності на земельну ділянку належало двом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і оскільки один із співвласників у спільній сумісній власності помер, визначити розмір часток у справі спільної сумісної власності можливо виключно за рішенням суду.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.02.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М. матеріали спадкової справи №77/2023 від 17.07.2023, щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 63-100).

Представник позивачки ОСОБА_1 у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечує проти розгляду справи по суті в підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , 1970 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно матеріалів спадкової справи №77/2023 від 17.07.2023, після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається з 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки під будинком та господарськими спорудами загальною площею 0,0949 га, що перебуває у спільній сумісній власності. Спадщину після смерті якого прийняла у встановленому законом порядку позивачка ОСОБА_3 та 27.11.2023 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.63-100).

Постановою приватного нотаріуса Пашинського О.М. від 27.11.2023 року № 258/02-31 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0949 га,, кадастровий номер :01:019:0512, розташовану по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 245510362 від 23.02.2021 року зазначено вид земельної ділянки як спільна сумісна власність та два співвласники, тобто не визначена частка померлого (а.с.13-14).

Спадкодавець ОСОБА_5 був власником 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування ВВЕ № 615929 за р. № 11064 від 10.07.2004 року (а.с.78).

3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 належать відповідачці ОСОБА_4 на підставі спадкового договору серія та номер: 997 від 10.08.2016 року (а.с.88-89).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 245510362 від 23.02.2021 р. земельна ділянка під забудовою має загальну площу 0,0949 га, кадастровий номер :019:0512, форма власності - приватна, вид власності - спільна сумісна, розмір частки - 1/1, власники: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.14).

В даний час співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 в розмірі 5/8 частин будинку (квартира АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_4 в розмірі 3/8 частин будинку (квартира АДРЕСА_3 ).

Згідно технічного паспорта, виготовленого Бердичівським МБТІ 05.10.2023 року житловий будинок АДРЕСА_1 має загальну площу 101,6 кв.м, житлову площу - 59,5 кв, будинок поділений на дві окремі квартири, кожна з яких має окремий хід та окремі системи енергопостачання, водопостачання, опалення тощо. До належної ОСОБА_3 частини будинку належать господарські споруди: сарай-В-1, вбиральня Д, сарай Г, прибудови літ.а2, літ.аЗ (а.с.20-24).

Житловий будинок із господарськими спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,0949 га. Земельна ділянка з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 згідно рішення Бердичівської міської ради № 90 від 05.02.2021 року (а.с.19).

За життя спадкодавця ОСОБА_5 поділ або виділення окремих часток земельної ділянки не проводився, розмір частин кожного співвласника не визначався.

Право власності на земельну ділянку належало двом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і оскільки один із співвласників у спільній сумісній власності помер, визначити розмір часток у справі спільної сумісної власності можливо виключно за рішенням суду.

Згідно з Витягом № НВ024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 19.02.2024 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № :019:0512 становить 209146,45грн (а.с.40).

Згідно технічної документації із землеустрою від 03.01.2024 року частка земельної ділянки, що відповідає 5/8 частинам домоволодіння становить 0,0569 га вартістю 125399,72 грн., а частка земельної ділянки, що відповідає 3/8 частинам домоволодіння, становить 0,0380 га вартістю 83746,73 грн. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведений фактичний поділ земельної ділянки на дві частини - 0,0569 га та 0,0380 га (а.с.25-51).

Отже, частина померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим № :019:0512 по АДРЕСА_1 , становить 0,0569 га.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

У постанові Верховного Суду 23.06.2022 у справі №587/666/17 зазначено, що «при вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядку користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном».

За висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №200/606/18: «Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України,статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від земельних ділянок, на яких вони розміщені, відбувся за радянських часів з ідеологічних мотивів. Під впливом тодішньої ідеології панувало уявлення, що особи можуть мати право власності на об`єкти нерухомості, але не на земельні ділянки, на яких вони розташовані. Так, Конституцією УРСР 1978 року (частина друга статті 11) було передбачено, що земля є у виключній власності держави.

Внаслідок такого підходу існує значна кількість об`єктів нерухомості, які знаходяться у власності приватних осіб, розташованих на землях державної та комунальної власності, причому земельні ділянки під цими об`єктами можуть бути несформованими. Водночас намір законодавця подолати такий штучний правовий відрив об`єктів нерухомості від землі не викликає сумніву. Тому в разі, якщо право власності на об`єкт нерухомості та на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, належать одній особі, подальше відчуження об`єкта нерухомості окремо від земельної ділянки, а також земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості не допускається".

У відповідності до ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства визначено справедливість, добросовісність та розумність.

Оскільки один із співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку помер, визначити розмір часток у справі спільної сумісної власності можливий виключно за рішенням суду.

Згідно з наведеними висновками Верховного Суду розмір часток у праві власності на земельну ділянки визначається розміром їх часток у праві власності на нерухоме майно, що розміщене на земельній ділянці.

Відтак, частка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0949 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :019:0512, становила 0,0569 га. Після смерті останнього право власності на цю частку набула позивачка.

Оскільки співвласниками земельної ділянки, згідно правовстановлюючих документів визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи визнання позову представником відповідачки, забезпечуючи дотримання такої засади цивільного законодавства як розумність, враховуючи при цьому принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі, суд приходить до переконання про задоволення позову ОСОБА_3 .

У зв`язку з визнанням представником відповідачки позову до початку розгляду справи по суті на підставі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 627 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідачки на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 627 грн. 00 коп.

Керуючись ст.4,12-13,76-81,89,141-142,200,206,258,263-265,354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності на землю, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0949 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :019:0512, становить 0,0569 га.

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на частину земельної ділянки площею 0,0569 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :019:0512, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути з державного бюджету ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 627 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого по квитанції № 9333-9416-9289-5164 від 22.02.2024 року, оригінал квитанції перебуває в матеріалах цивільної справи № 274/1694/24.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 627 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 травня 2024 року.

Суддя: Т.М.Вдовиченко