Справа № 953/679/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Колесник С.А.,

при секретарі Півоваровій Д.В.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Гаро Г.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаро Ганни Олександрівни про закриття провадження у цивільній справі №953/679/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання незаконним утримання на території Угорщини малолітніх дітей та забезпечення повернення малолітніх дітей на територію України,-

УСТАНОВИВ:

26.01.2024 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить визнати незаконним утримання на території Угорщини малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити повернення малолітніх дітей на територію України та судові витрати покласти на відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2024 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

05.02.2024 на виконання вказаної ухвали позивачем подано клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 08.02.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження.

10.04.2024 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гаро Г.О. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з непідсудністю даної справи судам України (а.с.170-185 т.2).

На обгрунтування клопотання представник відповідача посилаючись на Закон України «Про міжнародне приватне право», Гаазьку конвенцію 1980 року та Гаазьку конвенцію 1996 року, вважала, що Україна втратила свою юрисдикцію щодо даного спору і дана справа не підсудна судам України. Так, є факт проживання відповідачки та дітей в Угорщині, тож спірні правовідносини обтяжені іноземним елементом, а тому юрисдикція такого спору визначається за спеціальними правилами, передбаченими як у законах України, так і у міжнародно-правових відносинах; діти сторін проживають в Угорщині вже понад 2 роки (з 05.03.2022); діти прижились у країні їх нового звичайного місця проживання (Угорщина).

Факт того, що Угорщина є країною звичайного місця проживання малолітньої дитини сторін також встановлено рішенням суду у справі № 953/6692/23, що набрало законної сили, а тому цей факт не потребує доказуванню. Протягом майже двох років батько дітей, який достеменно знав про зміну місця проживання дітей на сам цьому сприяв, не заявляв самостійних вимог про повернення дітей, тобто протягом передбаченого положеннями закону і конвенцій 1-річного терміну не заявляв вимог про повернення дітей.

19.12.2023 Центральним районним судом міста Буди (Угорщина) у справі за позовом позивачки ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_6 про встановлення порядку участі у вихованні та утриманні дітей, було винесено рішення, яким суд в порядку забезпечення позову визначив місцем проживання дітей сторін, ОСОБА_7 , 02.09.2015 та ОСОБА_8 , 23.06.2021 за місцем проживання матері позивачки в Угорщині, та встановлено батьку обов`язок сплати аліментів, графік участі у спілкуванні з дітьми та заборону кожному з батьків вивозити дітей за межі території Угорщини більше ніж на місяць і без погодження з іншим з батьків. Отже, додатково і рішення суду в Угорщині підтверджено і визначено місце проживання дітей сторін саме в Угорщині (а.с.170-185 т.2).

30.04.2024 та 02.05.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення представника позивача адвоката Кравцова С.О. на клопотання про закриття провадження у справі, у яких представник позивача просив відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті, при цьому зазначив, що перебування дітей на території Угорщини в період з березня 2022 року до червень 2023 року відбувалося під час знаходження позивача та відповідача у шлюбних відносинах. У сім`ї не було в планах зміни резиденції чи постійного місця проживання, а розглядалася виключно як можливість тимчасового перебування на безпечній території. Жодного доказу про виявлення бажання залишитися в країні відповідачкою не надано, а всі надані докази жодним чином не підтверджують повну асиміляцію дітей в Угорщині, лише демонструють реалізацію батьківських прав щодо піклування за їх здоров`ям.

У підготовче засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату та час підготовчого засідання повідомлені судом своєчасно та належним чином, представник позивача заявив клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 25.04.2024 було задоволено, проте на зв`язок не вийшов, причини неявки не повідомив. 24.05.2024 через систему «Електронний суд» подав клопотання про залучення до участі у справі в третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

Відповідач та представник відповідача в підготовчому засіданні клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з непідсудністю даної справи судам України підтримали, посилаючись на підстави, викладені в клопотанні, просили про його задоволення.

Суд, вислухавши доводи відповідача та її представника, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, правовідносини щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, порядок та умови захисту дітей від шкідливих наслідків їхнього незаконного переміщення або утримування урегульовані положеннями Гаазької конвенції 1980 року, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 11.01.2006 № 3303-IV «Про приєднання України до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей».

Підвідомчість спору стосовно відібрання (повернення) дітей у зв`язку викраденням та незаконним утриманням регулюються міжнародно-правовими договорами про правову допомогу, з поміж яких є спеціалізованими міжнародними договорами є Гаазькими конвенціями 1980 та 1996 років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей від 19 жовтня 1996 року (далі - Гаазька конвенція 1996 року) з урахуванням ст. 7 у разі зміни звичайного місця проживання дитини на іншу Договірну Державу юрисдикцію мають органи Держави нового звичайного місця проживання. Звичайне місце проживання дитини слід розуміти як таке місце, існування якого доводить певний ступінь прив?язаності дитини до соціального та сімейного її оточення.

У постанові Верховного суду від 17.08.2022 у справі №613/1185/19 зроблено висновок, що позивач у такій категорії справ, звертаючись до суду з позовом, має довести, що Україна як держава була постійним та звичайним місце проживання дітей до їхнього незаконного переміщення чи утримання в іншій договірній державі.

У цій категорії справ юрисдикція вирішення спору закріплюється за місцем постійного проживання дитини, а тому якщо місце постійного проживання дитини переноситься до іншої держави, органи влади держави нового місця постійного проживання набувають юрисдикції щодо суті спору.

Так, в провадженні Центрального районного суду міста Буди (Угорщина) розглядається справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення порядку участі у вихованні та утриманні дітей, суд в порядку забезпечення позову визначив місцем проживання дітей сторін, ОСОБА_7 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та ОСОБА_8 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за місцем проживання матері -позивачки в Угорщині та встановлено батьку обов`язок сплати аліментів, графік участі у спілкуванні з дітьми та заборону кожному з батьків вивозити дітей за межі території Угорщини більше ніж на місяць і без погодження з іншим з батьків.

Таким чином, суду необхідно з`ясувати, чи підлягає вирішенню цей спір судами України за правилами міжнародних договорів.

У постанові від 17.08.2022 у справі №613/1185/19 Верховний Суд вказав, що для вирішення питання, чи підлягає розгляд даної категорії справ судами України, потрібно з`ясувати:

1. Чи було звичайним місцем проживання дітей в Україні до їхнього переміщення за кордон?

2. Чи обрали діти інше місце постійного проживання за межами України?

3. Чи прижилися діти в новому середовищі?

4. Якщо неможливо встановити звичайне місце проживання дітей, то на території якої з держав вони перебувають у зв`язку з переміщенням?

Залежно від встановлення обставин того, чи підлягає вирішенню спір судами України, судам належить або вирішити спір по суті, або закрити провадження у справі через те, що спір не підлягає розгляду судами України.

Водночас, для з`ясування вищевказаних обставин суду необхідно дослідити надані сторонами докази, при цьому у відповідності до ч. 1 ст. 192 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Натомість Глава 6 «Розгляд справи по суті» Цивільно процесуального кодексу України передбачає, що суд досліджує докази у справі під час розгляду справи по суті.

Таким чином, оскільки на даний час справа знаходиться на стадії підготовчого провадження, на якій суд позбавлений можливості вдаватися до дослідження доказів у справі, а тому суд вважає, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з наведених у клопотанні підстав є передчасним, а тому у його задоволені слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 255, 259, 260, 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаро Ганни Олександрівни про закриття провадження у цивільній справі №953/679/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання незаконним утримання на території Угорщини малолітніх дітей та забезпечення повернення малолітніх дітей на територію України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст ухвали складений та підписаний 27.05.2024..

Суддя С.А. Колесник