Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/945/24
Провадження № 2/499/481/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Погорєлова І. В., секретаря Дібрової О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якій просить зменшити розмір аліментів утримуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі наказу Іванівського районного суду Одеської області 13 грудня 2023 року по справі № 499/1198/23 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що cудовим наказом від 13 грудня 2023 року по справі № 499/1198/23 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 23 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що при винесенні наказу суд не врахував, що від сумісного проживання з ОСОБА_4 позивач має спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 49. Народження дитини та її утримання потребують значних додаткових витрат, які суттєво впливають на погіршення матеріального становища платника аліментів у зв`язку з чим останній не в змозі сплачувати встановлений раніше судом розмір аліментів. Також на спільному, із сімейного бюджету, з теперішньою дружиною ОСОБА_4 утриманні в позивача перебувають діти від першого шлюбу дружини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На погіршення матеріального становища платника аліментів також впливає придбання за власні кошти необхідної бойової амуніції та медикаментів для власного захисту в зоні активних бойових дій.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_8 просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2024 року, витребувано докази за клопотанням сторони відповідача.

28.11.2024 року представником позивача ОСОБА_9 на адресу суду надіслано письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідач не може витрачати на утримання спільної дитини суму кратну сумі аліментів стягуваних з позивача.

28.11.2024 року представником відповідача ОСОБА_8 надіслано на адресу суду заперечення щодо клопотання сторони позивача про витребування доказів. При цьому, суд зауважує, що жодних клопотань про витребування доказів від позивача та його представника на адресу суду не надходило, тому такі заперечення не беруться судом до уваги.

У судове засідання позивач не з`явився, його представником надано суду заяву про слухання справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягали.

Належним чином повідомлена відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Положеннями ч. 1ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з такого.

Судом встановлені такі фактичні обставини, пов`язані з розглядом справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син, після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі cудового наказу Іванівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2023 року у справі № 499/1198/23 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 23 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття

Такі обставини визнаються сторонами та не оспорюються.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , в графі «Батько» якого записаний ОСОБА_1 , а в графі «Мати» ОСОБА_4 .

17 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

За відповіддю ГУ ДПС в Одеській області №22807/5/15-32-69-05 від 28.10.2024 року та додатками до неї, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 року отримував дохід з ознакою «Виплати військовослужбовцям» від В/Ч НОМЕР_3 у середньому 121 535, 16 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з такого.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_4 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на його утриманні перебувають діти від першого шлюбу ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, посилається на значні витрати на бойову амуніцію та медикаменти у зв`язку з несення військової служби.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідно до судового наказу Іванівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2023 року у справі №499/1198/23 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину від іншого шлюбу, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Крім того, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що на його утриманні та дружини перебувають діти від першого шлюбу дружини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Щодо таких доводів суд зауважує, що Разом з тим, суд зауважує, що з свідоцтв про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вбачається, що їх матір`ю є ОСОБА_12 . Позивач зазначає, що вказані діти перебувають на його утриманні та утриманні його дружини ОСОБА_13 . При цьому, на підтвердження прізвища матері ОСОБА_14 до матеріалів справи не додано жодного документу (свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу).

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покладений на їх рідну матір та батька ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а відтак до погіршення матеріального стану позивача вказана обставина не має ніякого відношення.

Щодо доводів сторони позивача про значні витрати на бойову амуніцію та медикаменти у зв`язку з несення військової служб суд констатує, що доказів понесення таких витрат суду не надано, а тому такі не обґрунтовані належним чином.

Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

За приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, то судові витрати залишаються за позивачем.

Судові витрати стороною відповідача не заявлені.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.12.2024 року

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ