Справа № 718/445/24
Провадження 2-о/718/76/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2024 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., у складі присяжних Кошман-Ковалик Л.А., Тарновецького С.І., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокатка Бігусяк З.Г., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявника та зацікавленої особи.

Адвокатка Бігусяк З.Г., яка виступає в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначення ОСОБА_1 його опікуном.

Зазначає, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , який наразі через стан психічного здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Рішенням виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Чернівецької області № 72/2 від 26.03.2024 затверджено висновок опікунської ради про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Мамаївської сільської ради від 06.03.2024 № 72/2 затверджено та вирішено надати суду подання щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин просить заяву задовольнити, постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши заявника його опікуном.

Представники зацікавлених осіб не надали заперечень проти задоволення заяви.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.02.2024 вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено адвоката для ОСОБА_2 . Розгляд справи визначено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання призначено на 28.02.2024.

28.02.2024 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі.

25.04.2024 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 27.05.2024.

Позиція заявника та його представника в судовому засіданні

Заявник ОСОБА_1 та його адвокат Бігусяк З.Г. в судове засідання не з`явилися, 27.05.2024 адвокатка Бігусяк З.Г. на адресу суду скерувала заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їхньої відсутності.

Адвокат особи, стосовно якої розглядається справа, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 27.05.2024 на адресу суду скерував заяву, в якій не заперечував проти задоволення заявлених вимог, а судовий розгляд просив провести без участі його та ОСОБА_2 .

Представник Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява від 09.05.2024 про розгляд справи без її участі, проти заявлених вимог не заперечує.

Відповідно до ч.ч .4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Фізична особа, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути, відповідно до ст.39 ЦК України, визнана судом недієздатною.

Згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року (з наступними змінами та доповненнями) під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку.

Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною.

Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду у порядку, встановленому ЦПК України.

Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно з ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка(ч.1 ст. 41 ЦК України).

Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Згідно з абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Відповідно до статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності з умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта № НОМЕР_1 від 25.09.2021 та витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про грошове забезпечення № 146/60/691 від 10.07.2023, військовослужбовець ОСОБА_1 отримав дохід в період з січня 2022 по червень 2023 у розмірі 1 496 668, 03 грн.

Відповідно до копії паспорта НОМЕР_2 від 01.03.2000 та витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_2 встановлено діагноз виражена судинна деменція (F 01.8). Цей же діагноз підтверджено Висновком ЛКК № 210 від 30.01.2024.

Висновком про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, визначено, що ОСОБА_2 потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Із заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дочкою ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 , слідує, що вона не може здійснювати догляд за своїм батьком, у зв`язку з тим, що вона проживає в Королівстві Норвегія, працевлаштована там на постійній основі по контракту. Заява нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Малою І.М. 08.08.2023, реєстр № 2285.

Відповідно до висновку опікунської ради виконавчого комітету Мамаївської сільської ради ухвалено рішення про визнання можливим виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над дідусем ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Мамаївської сільської ради від 06.03.2024 № 72/2 затверджено висновок опікунської ради та вирішено надати суду подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно з подання Мамаївської сільської ради, уповноважений орган просить призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , у разі визнання його недієздатним.

Із Висновку судово-психіатричного експерта № 495 від 28.03.2024 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі страждає хронічним психічним захворювання у формі вираженої судинної деменції (недоумства), внаслідок чого не може розумніти значення своїх дій та керувати ними.

Кваліфікація експерта сумнівів не викликає.

Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Аналізуючи норми ЦК України так ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатній особі здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування).

Опікунами не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними, перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину (п.3.2 Правил).

Як було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України.

Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку, яка є військовослужбовцем, із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.

У цій справі подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мамаївської сілької ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним дідусем ОСОБА_2 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном над ОСОБА_2 у раз визнання його недієздатним.

З довідки про грошове забезпечення № 146/60/691 від 10.07.2023 (а.с. 18) встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_3 , що унеможливлює виконання ним обов`язків опікуна.

Крім того, у матеріалах справи є заява ОСОБА_4 про неможливість здійснювати догляд за батьком у зв`язку із перебуванням за кордоном, однак зазначена особа не відмовлялася бути опікуном ОСОБА_2 ..

Також матеріали справи не місять доказів про відсутність у ОСОБА_2 інших близьких родичів чи осіб, які б могли здійснювати повноваження опікуна.

Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, зі змісту подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мамаїсвської сільської ради слідує, що ОСОБА_1 не на дав повного переліку документів, визначених п.3.3 Правил опіки та піклування, а саме: не було надано довідки лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки, що може свідчити про відсутність такого обстеження. На порушення п.3.2 вказаних Правил не надано доказів спростування того, що заявник не перебуває на обліку або лікується в психоневрологічному та наркологічному закладах чи мав судимість за скоєння тяжкого злочину.

Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_2 позитивного відношення, прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме її інтересам .

Отже, обґрунтування подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_2 .

Виходячи з викладеного, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатним ОСОБА_2 слід відмовити за її необгрунтованістю.

Отже, заява підлягає частковому задоволенню відповідно до наведених висновків.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.39-41, 55, 58, 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 295-300 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

Рішення довести до відому органу опіки.

Встановити строк дії рішення два роки з дня набрання ним законної сили.

Вимогу про встановлення опіки та призначення опікуном над ОСОБА_2 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Василь Скорейко

Присяжні Людмила Кошма-Ковалик

Степан Тарновецький