Справа № 712/4216/24
Провадження № 2/712/1828/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (адреса: м. Черкаси, вул. О. Дашковича 62) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, посилаючись на те, що на позивача покладено виконання важливої державної соціальної програми забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання.

Надання послуг з централізованого опалення в будинку АДРЕСА_2 здійснюється КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

Вважає, що станом на сьогодні, між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , в тому числі і відповідачем укладені Типові договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, в запропонованій підприємством редакції та в наявності правові відносини щодо надання послуги з постачання теплової енергії.

Боржник, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використані житлово-комунальні послуги, що призводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг.

Станом на 29.02.2024 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за житлово-комунальні послуги складає 8 371 грн. 36 коп.

Просить стягнути з відповідача на користь КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР борг станом на 29.02.2024 року в сумі 8 371 грн. 36 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

22 липня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

28 серпня 2024 року представником позивача подано письмові пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства.

Судом встановлено, що КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії та гарячого водопостачання на будинок АДРЕСА_2 .

Так, у позовній заяві позивач вказує, що станом на сьогодні, між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , в тому числі і відповідачем укладені Типові договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, в запропонованій підприємством редакції та в наявності правові відносини щодо надання послуги з постачання теплової енергії.

Боржник, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Позивач також в обгрнутування позовних вимог вказав, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використані житлово-комунальні послуги, що призводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Зазначив, що станом на 29.02.2024 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за житлово-комунальні послуги складає 8 371 грн. 36 коп.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні вказав, що заборгованості перед позивачем не має, так як правовідносини з подачі теплоносія на опалення та гаряче водопостачання в приміщення його квартири АДРЕСА_3 припинено ще 15 лютого 2002 року, про що складено відповідний Акт від 15.10.2002 року між представником Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Дмитриченком В.М. та ним, на підтвердження факту виконання всіх пунктів технічних умов та на підставі листа/усної заяви споживача від 15.02.2002 року про припинення подачі теплоносія на опалення та гаряче водопостачання приміщень квартири АДРЕСА_3 та належить йому на праві приватної власності.

Представник позивача, не погоджуючись із запереченнями відповідача, в письмових поясненнях вказав, що у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в будівлях, в тому числі і в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , встановлений вузол комерційного обліку, який забезпечує загальний облік споживання комунальної послуги в будівлі обладнаній окремим інженерним вводом (стаття1) та включає в обсяг спожитої у будівлі теплової енергії обсяг теплової енергії безпосередньо на опалення житлових та нежитлових приміщень, обсяг теплової енергії на забезпечення загально будинкових потреб на опалення будівлі та сумарний обсяг теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних опалювальних площ житлових чи нежитлових приміщень.

Позивач зазначає, що відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 358, до загальньобудинкових потреб на опалення в будівлі відносяться: витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення (в разі наявності). Місця загального користування загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Для приміщень з індивідуальним опаленням, та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, через які проходять транзитні трубопроводи внутрішньобудинкових систем опалення додатково до обсягу теплової енергії, витраченої на загально будинкові потреби, до розподіляється індивідуальний обсяг теплової енергії, тобто обсяг теплової енергії, що надходить від таких трубопроводів у це приміщення.

Крім того, також представником позивача зазначено, що споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії, на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Суд, оцінивши надані сторонами пояснення та письмові докази в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень ч.1 ст.714, так і інших норм глави 54 ЦК дає змогу стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання».

Згідно з п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Положеннями ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ч.2 ст. 382 ЦК України, вбачається, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктом 10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», передбачено, що співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Крім того частина 2 даної статті передбачає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ч.3ст.8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Згідно пункту 24 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються відповідно до частин другої четвертої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умов договору.

Витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (п.1ст.6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Згідно п.14 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Відповідно до п.п.36, 37, 38 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.

Місця загального користування (МЗК) загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (ВФС) втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, у тому числі в індивідуальному тепловому пункті.

Нарахування за МЗК та ВФС нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315.

Відповідно до п.39 постанови КМУ №1182 від 11.12.2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Крім того, споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Відповідно до ч.4, 6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Отже, згідно Акту КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 15 жовтня 2002 року, у зв`язку з виконанням всіх пунктів технічних умов та на підставі листа/усної заяви споживача/ від 15.10.2002 року припинена подача теплоносія на опалення та гаряче водопостачання приміщень квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тобто відповідач не є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання, так як відсутні в його житловому приміщенні труби якими подається теплоносій.

Згідно розрахунку заборгованості за теплову енергію та постачання гарячої води, наданого позивачем до позовної заяви, відповідачу з січня 2020 року по лютий 2024 року включно здійснювали щомісячні відповідні нарахування на загальну суму 8 640 грн. 23 коп.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано відповідного розрахунку, зокрема, опалення МЗК, опалення ВФС, абонентська плата, внески на заміну ВКО ТЕ, внески за обслуговування ВКО ТЕ, тощо.

Також, суд зазначає, що факт відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не звільняє від обов`язку власника та користувача квартири з індивідуальним опаленням, як співвласник будинку, брати участь у витратах на утримання будинку, в тому числі приймати участь в оплаті. Відмова від централізованого опалення квартири не звільняє споживачів від обов`язку оплати за фактичні надані послуги. Співвласники квартир беруть участь у витратах на утримання будинку пропорційно займані площі, відповідно до встановлених тарифів, які передбачені чинним законодавством.

Разом з цим, відповідачем надано до суду довідку, видану головою ОСББ «Гоголя 206» від 04 жовтня 2024 року, в якій вказано, що в під`їзді № 1 житлового будинку АДРЕСА_2 відсутні прилади опалення місць загального користування.

Отже, доказів факту надання послуги на загальнобудинкові потреби опалення житлового будинку АДРЕСА_2 . зокрема під`їзду 1, де проживає відповідач, позивачем не надано.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки в ньому не зазначено помісячно вид наданих конкретних послуг та вартість кожної з таких послуг, натомість зазначено загальну суму за місяць, у зв`язку з чим суд не може встановити чи правильним є нарахування такої вартості по кожній з послуг за місяць, та чи дійсно у відповідача наявна така заборгованість.

У постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду (справі №750/12850/16-ц від 26 вересня 2018 р.,) констатовано, що обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг і питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести і обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивач під час судового розгляду справи, не довів ті обставини, на які посилається як на підстави своїх вимог.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем на підтвердження позовних вимог не надано жодного належного та допустимого доказу фактичного надання відповідачу житлово-комунальних послуг, користування такими послугами, що входять до предмета доказування та наявності заборгованості відповідача за конкретні надані послуги.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ст.ст.12,13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, ст. 68 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Комунальному підприємству теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2024 року.