Справа № 706/460/24
2/706/300/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П

за участю секретаря судового засідання Пізняк Т.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,6343 га, кадастровий номер :01:002:0103, що розташована Черкаськаобласть, Христинівський район в адміністративних межах Зорянської сільської ради (за межами населеного пункту) .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 на території російської федерації, республіка адигея, тахтамукайського району мст. Яблонівський. Про смерть матері їй стало відомо з повідомлення сестри ОСОБА_2 , відповідачки по справі. Спадкоємцями після смерті матері є позивач - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Їх мати, ОСОБА_3 громадянка України народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Зоряне Христинівського району Черкаської області, все життя прожила в селі, працювала в колгоспі. Рішенням Зорянської сільської Ради народних депутатів від 7 серпня 2002 року № 3-10 передана у приватну власність земельна ділянка площею 2.63 гектарів, земельна ділянка розташована на території Зорянської сільської ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний факт підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 05 листопада 2002 року серії ІІІ-ЧР N012560, кадастровий номер :01:002:0103. Вона, її сестра та мати - українці народжені в Україні та проживали на території України. Останні роки свого життя мати проживала в м. Маріуполь Донецької області, мати була онкохворою стояла на обліку в лікаря онколога. 24 лютого 2022 року росія напала на Україну, йшли бої за Маріуполь багато людей виїжджали, тікали від війни. Її мати була тяжко хвора, самостійно вже не рухалася і її насильно вивезли на територію росії. Таким чином її хвора мати попала в смт Яблонівське Дхтамукайського району республіки Адигея. Після отримання свідоцтва про смерть матері вона звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Під час воєнного стану законодавець надав можливість звернутися до будь-якого нотаріуса на території України для заведення спадкової справи без територіальної прив`язки. За загальними правилами місце відкриття спадщини є місце останнього проживання померлого. Завідуюча Гребінківської державної нотаріальної контори надала їй роз`яснення щодо заведення спадкової справи та повідомила, що 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року», а це означає що тепер на всіх офіційних документах, виданих російською федерацією та республікою білорусь, має бути апостиль та нотаріально посвідчений переклад на українську мову, інакше вони не розглядаються державними установами України. Також з дати зупинення Конвенції 1993 року відсутні правові для здійснення безпосередніх зносин установ юстиції відповідно до Протоколу 1997 року Конвенції. В подальшому вона звернулась до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області з заявою про видачу їй свідоцтва про смерть матері, однак листом від 28.09.2023330.1-26/2586 повідомили, що у зв`язку з повномасштабною триваючою збройною агресією російської федерації, якою порушено фундаментальні норми та принципи міжнародного права, відділами державної реєстрації актів цивільного стану України не здійснюється будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії і білорусі в рамках Конвенції, а також інших міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. Разом з тим їй вказано про неможливість видати свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як смерть зареєстрована компетентними органами російської федерації - неможливо. Враховуючи вищенаведене, виникла необхідність у захисті права шляхом звернення з позовом до суду.

Ухвалою суду від 12.04.2024 відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, проте від неї надійшла до суду заява, в якій остання просить розглянути справу без її участі, у заяві також зазначено, що вона позовні вимоги підтримує повністю.

В підготовче судове засідання відповідач не з`явилась, проте від відповідача до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, у заяві також зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю.

Згідно ч. 1. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в смт Яблоновський, Тахтамукайський район, Республіка Адигея, російської федерації, померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , від 18.07.2023 р.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_6 .

На випадок своєї смерті мати позивача будь яких розпоряджень не зробила.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складалась в тому числі із земельної ділянки, площею 2,6343 га, кадастровий номер :01:002:0103. Земельна ділянка передана у приватну власність за життя ОСОБА_3 на підставі рішенням Зорянської сільської Ради народних депутатів від 7 серпня 2002 року № 3-10, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, однак нотаріусом було надано роз`яснення щодо заведення спадкової справи, де зазначено, що 23.12.2022 р. набрав чинності ЗУ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від22.01.1993 року», а це означає, що тепер на всіх офіційних документах, виданих російською федерацією та республікою білорусь, має бути апостиль та нотаріально посвідчений переклад на українську мову, інакше вони не розглядатимуться державними установами України.

В подальшому у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, позивач спадкові права на земельну ділянку не оформила.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст.1217, 1218 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, а також зважаючи на повне і безумовне визнання позову відповідачем ОСОБА_2 та з метою захисту спадкового майнового права позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0103, площею 2,6343 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Суддя М. П. Орендарчук