Справа №752/2177/22
Провадження №2-ві/752/23/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду міста Данілової (Шевченко) Тетяни Миколаївни у цивільній справі №752/2177/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

01.05.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду міста Шевченко Тетяни Миколаївни, яка обґрунтована тим, що 23.04.2024 у судовому засіданні головуюча суддя спрямувала процес у те русло, щоб раніше вчинені дії та раніше проведене підготовче засідання мали подальший розвиток на користь позивача. Судом було прийнято подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, хоча щодо цього жодної ухвали в матеріалах справи немає. Також судом було прийнято подану позивачем наступну заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою вона фактично додає (доповнює) нову позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з нею.

На його думку, існують сумніви у неупередженості і об`єктивності судді Данілової (Шевченко) Тетяни Миколаївни, які ґрунтуються на тому, що головуючим суддею створюються перешкоди відповідачу у доступі до правосуддя, відмовляючи у задоволенні поданих ним заяв та клопотань, поверненні до стадії підготовчого засідання з метою долучення нових доказів та залученні належного органу опіки та піклування.

Ухвалою від 23.05.2024 заяву про відвід судді Голосіївського районного суду міста Данілової (Шевченко) Тетяни Миколаївни передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому статті 33 ЦПК України.

31.05.2024 за наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вирішення даного процесуального питання передано судді Голосіївського районного суду міста Києва Кордюковій Ж.І.

Розглянувши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ст. 40 ч. 2, 3 ЦПК України).

За приписами ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи вищезазначені положення цивільного процесуального законодавства та характер питання, що підлягає вирішенню, приходжу до висновку про розгляд заяви про відвід судді в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 1 ст. 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Заявник ОСОБА_1 відвід головуючому судді Шевченко Т.М. обґрунтував тим, що головуючим суддею створюються перешкоди відповідачу у доступі до правосуддя, відмовляючи у задоволенні поданих ним заяв та клопотань, поверненні до стадії підготовчого засідання з метою долучення нових доказів та залученні належного органу опіки та піклування.

Суд зауважує, що аналіз доводів, викладених у заяві про відвід судді та дослідження матеріалів цивільної справи, дає підстави зробити висновок про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Шевченко Т.М. у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі судді у розгляді цієї цивільної справи, відповідно до статей 36, 37 ЦПК України.

На думку суду, не є підставою для відводу судді незгода відповідача з процесуальними рішеннями судді чи невчиненням процесуальних дій, які, на думку заявника, суддя повинна була вчинити. В такому випадку, сторона, яка не погоджується з процесуальними рішеннями чи діями судді, не позбавлена права оскаржити їх окремо від рішення суду чи разом з рішенням суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку та строки, визначені ЦПК України.

Фактично у поданій заяві заявник надає суб`єктивну оцінку процесуальним діям судді, у тому числі, висловлює незгоду з діями судді щодо неприйнятих процесуальних рішень по справі №752/2177/22 та оцінює такі процесуальні дії.

За висновками суду, наведені доводи учасника справи не є правовими підставами для відводу судді в розумінні приписів ЦПК України, оскільки не можуть бути підставами для відводу судді, а подана заява містить лише припущення про існування відповідних обставин, які не підтверджені належними і допустимими доказами.

При цьому слід зазначити, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд.

Враховуючи, що доводи заяви про відвід судді є необґрунтованими, приймаючи до уваги відсутність інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості судді, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду міста Данілової (Шевченко) Тетяни Миколаївни у цивільній справі №752/2177/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена 31.05.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова